Справа № 570/5800/21 
Номер провадження 2/570/10/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року 
Рівненський районний суд Рівненської області в особі: 

судді Красовського О.О.  
з участю:
секретаря судових засідань Захарук Г.Л.
відповідача - позивача ОСОБА_1 
представників сторін - адвокатів Ошурка Й., Януля В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу 

за позовом  ОСОБА_2  до  ОСОБА_3  про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, 

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості майна, - 

в с т а н о в и в :

Покликаючись на те, що між колишнім подружжям не досягнути згоди щодо поділу майна, представник позивача, з урахуванням заяви від 12.02.2026 р. про зміну предмету позову, просить суд ухвалити рішення, яким виділити позивачці у приватну власність житловий будинок та земельну ділянку, припинивши право спільної сумісної власності на це майно, а відповідачеві виділити у приватну власність автомобіль AUDI A6, 2007 року випуску, автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT Унівесал-В, автомобіль FIAT DUCATO, автомобіль PEUGEOT KANGOO, 2003 року випуску та автомобіль PEUGEOT НОМЕР_1 , 2004 року випуску.
10.02.2026 року ОСОБА_4 був поданий зустрічний позов про стягнення грошової компенсації за майно. Зазначає, що відповідачка без його відому та згоди заволоділа майном, яке належало на праві спільної сумісної власності подружжя на суму 43855 грн., так і майном, яке позивач придбав після розірвання шлюбу на суму 302172 грн. Зважаючи на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь компенсацію за 1/2 частку у спільному майні, та стягнути 302172 грн. за майно, яке є особистою власністю позивача, а всього стягнути 389833 грн. 

Були заявлені клопотання про долучення письмових доказів, про призначення експертизи, про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, про витребування доказів, про зупинення провадження у справі, про визнання явки позивачки ОСОБА_2 в судові засідання обов`язковою, про прийняття зустрічного позову, про долучення до справи висновку експерта, про залишення без розгляду частини позовних вимог та частини виключення відповідачів зі складу учасників справи, про виклик свідка, які судом задоволені. 
Провадження у справі було відновлено 22.12.2025 року, підготовче засідання призначене на 12.02.2026 р. та на 02.03.2026 р. 
Ухвалою суду від 02.03.2026 р. підготовче судове засідання було закрито, витребувані докази, позов щодо частини відповідачів був залишений без розгляду, справа призначена на 02.04.2026 р. 
Наступне судове засідання призначене на 23.04.2026 р. 

В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом Ярути Р. позов підтримав з підстав, що у ньому викладені. В судових дебатах зробив заяву про те, що якщо автомобілі реалізовані, то просить поділити будинковолодіння та земельну ділянку по 1/2 частині. Зустрічний позов не визнає. Зазначає, що суду не були надані докази придбання цього майна позивачем за зустрічним позовом. 
В судове засідання неодноразово викликалася позивачка ОСОБА_5 , однак в жодне судове засідання не з`явилася.
В судовому засіданні відповідач за первісним позовом позов не визнав. Зустрічний позов підтримав. Додав, що згідний поділити будинковолодіння та земельну ділянку по 1/2 частині. Автомобілі, про які зазначає позивачка, були реалізовані з її згоди. А щодо автомобілів PEUGEOT KANGOO, 2003 року випуску та PEUGEOT M59, 2004 року випуску, то вони ніколи не набувалися у власність сторін. Також позивачка приховала той факт, що на будівництво будинку відповідач отримав у борг грошові кошти, які наразі повертає. Щодо зустрічного позову, то ОСОБА_5 визнавала, що заволоділа майном ОСОБА_1 , і з цього приводу ОСОБА_6 звертався до поліції. 
В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом позов не визнав. Пояснив, що пропонували ОСОБА_7 поділити майно (будинок та земельну ділянку) порівну, однак вона від такої пропозиції відмовилася. Ухвалення судом рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_2 буде порушувати принцип справедливості, оскільки у такому разі ОСОБА_8 буде позбавлений права власності на майно, при цьому йому запропоновано виділити автомобілі, яких не існує. Звертає увагу суду, що зміна предмета позову у судових дебатах не допускається. Тому просить у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити. 
В судове засідання за клопотанням ОСОБА_3 неодноразово викликався свідок, однак жодного разу не з`явився. ОСОБА_6 та його представник погодилися на продовження розгляду справи без участі цього свідка. 

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову слід відмовити. 

Обставини, встановлені при розгляді справи. 
23 серпня 1991 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
У даному шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилася: дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 1, а.с. 29-32).
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2020 року у справі № 570/3085/20 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу було задоволено повністю. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 07 грудня 2020 року (том 1, а.с. 26-27). 
Під час перебування в шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули майно. 
Згідно договору купівлі-продажу від 28 грудня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Степанюк Н.О. та зареєстровано в реєстрі № 2-1092, ОСОБА_3 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 23-24). 
Як вбачається з інформаційної довідки № 261440251 від 14.06.2021 року, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на реконструйований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі рішення Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 20 грудня 2004 року за № 260 ОСОБА_3 став власником земельної ділянки площею 0,156 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в с. Корнин Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер 56 246 859 00 04 024 0041, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 028497 (том 1, а.с. 21-22).
Згідно відповіді (том 2, а.с. 20-21) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області (філія ГСЦ МВС): 
29.11.2012 року за ОСОБА_3 був зареєстрований автомобіль AUDI A6, 2007 року випуску, видане свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_2 ; 
11.12.2014 р. за ОСОБА_3 був зареєстрований автомобіль FIAT DUCATO, 2008 року випуску, видане свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_3 ; 
26.06.2019 р. за ОСОБА_3 був зареєстрований автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2011 року випуску, видане свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_4 .
Автомобілі PEUGEOT KANGOO, 2003 року випуску та автомобіль PEUGEOT M59, 2004 року випуску, у сервісних центрах МВС не зареєстровані. 
Надалі. 
Згідно договору купівлі-продажу № 6318/20/005655 - автомобіля AUDI A6, 2007 року випуску, 11 червня 2020 року ОСОБА_3 продав даний автомобіль ОСОБА_13 за 21 000 гривень.
Згідно договору купівлі-продажу № 6318/20/004920 - автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT Унівесал-В , 03 січня 2020 року ОСОБА_3 продав даний автомобіль ОСОБА_14 за 23 456 гривень.
Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6318/20/006429 - автомобіля FIAT DUCATO, 08 жовтня 2020 року ОСОБА_3 продав даний автомобіль ОСОБА_15 за 12 200 гривень.
Згідно висновку судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 07.10.2025 року № 49/25, вартість будинку та земельної ділянки складає 2 806 978 грн. (том 2, а.с. 122-157).
ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період.
Позивач за зустрічним позовом 11.12.2024 року звернувся із заявою до ВП №1 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області щодо факту незаконного заволодіння його майном колишньою дружиною ОСОБА_16 та його сином ОСОБА_17 . 
На виконання ухвали суду про витребування доказів суду надійшли матеріали справи № 3589 ЄО № 13543 від 11.12.2024, згідно яких не було прийнято рішення щодо притягнення до відповідальності зазначених у заяві осіб. 

Положення законодавства. 
Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).
Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Норми 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності - присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга ст. 364 ЦК України). 
Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Верховний Суд наголошує на тому, що розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності (постанова КЦС ВС від 23.12.2020 у справі №726/1606/17).
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними – постанова ВП ВС від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20. 
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Висновки суду. 
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. 
Відповідно до статті 3 ЦК України одними із засад цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, справедливість, добросовісність та розумність.
Щодо первісного позову ОСОБА_2 . 
Сторони не заперечували, що зазначене у позові майно є спільною сумісною власністю подружжя. 
Ця презумпція не була спростована відповідачем за первісним позовом. 
Позивачка за первісним позовом просила суд поділити майно подружжя, виділивши їй у власність будинок та земельну ділянку. 
При вирішенні спору про поділ нерухомого майна суд не знайшов підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя. 
У судових дебатах представник позивачки за первісним позовом усно змінив предмет позову та заявив про те, що оскільки автомобілі продані, то згідний на поділ будинку та земельної ділянки по 1/2 частині кожному з подружжя. 
Суд зауважує, що згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
У даному випадку письмова заява про зміну предмету позову, а саме, щодо поділу майна подружжя в частині визначення порядку такого поділу відносно будинку та земельної ділянки - не була подана, а була зроблена усно, і вже після проведення підготовчого судового засіданні та слухання справи по суті, у судових дебатах.
Тому така заява не може бути прийнята судом до уваги. 
За наведеного у суду відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 про виділ позивачці у приватну власність житлового будинку та земельної ділянки, припинивши право спільної сумісної власності на це майно. 
При розгляді справи встановлено, що автомобілі PEUGEOT KANGOO, 2003 року випуску та автомобіль PEUGEOT НОМЕР_1 , 2004 року випуску, у сервісних центрах МВС не зареєстровані. 
Тобто це майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а тому суд не може вирішувати питання щодо їх поділу. 
Що стосується решти автомобілів, то вони були реалізовані ОСОБА_18 згідно договорів, про що зазначалося вище. Доказів того, що ОСОБА_8 діяв без згоди позивачки ОСОБА_2 , реалізовуючи це майно, чи що він використав кошти від продажу автомобілів не в інтересах сім`ї, суду надано не було. 
Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. 
Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
Такий позов не був заявлений. 
У даному випадку суд не може поділити майно подружжя, якого не існує станом на час розгляду справи. 
За наведеного у суду відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом виділу у приватну власність ОСОБА_3 автомобіля AUDI A6, 2007 року випуску, автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT Унівесал-В, автомобіля FIAT DUCATO. 
Щодо зустрічного позову ОСОБА_3 . 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зазначає про те, що відповідачка без його відому та згоди заволоділа майном, яке належало на праві спільної сумісної власності подружжя на суму 43855 грн., так і майном, яке позивач придбав після розірвання шлюбу на суму 302172 грн. 
Доказами, що підтверджують набуття права власності на рухоме майно (транспортні засоби, побутова техніка, цінні речі, інструменти, тощо), є документи, які фіксують факт передачі майна, його оплату або підстави виникнення права власності. Це можуть бути: договори (договір купівлі-продажу, дарування, міни, поставки, комісії), фіскальні документи (касові чи товарні чеки, квитанції, що підтверджують придбання в магазині), акти приймання-передачі (документ, що фіксує перехід майна від однієї особи до іншої), технічний паспорт (на складну побутову техніку), гарантійний талон з відміткою про дату продажу, довідки, квитанції про оплату (банківські виписки, що підтверджують безготівковий розрахунок).
Проте суду не були надані докази на підтвердження того, що таке майно було набуте як подружжям, так і позивачем ОСОБА_18 (перелік майна зазначено у зустрічному позові, том 2 а.с. 107-109). 
Зважаючи на наведене у суду відсутні підстави для задоволення заявленого позову. 

Судові витрати. 
Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Судові витрати
За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачка за первісним позовом була звільнена від сплати судових витрат. 
Позивач за зустрічним позовом звільнений від сплати судових витрат. 
Застосування п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має відбуватися при зверненні осіб, які в ньому зазначені, до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їхніх прав, а не тільки тих, які безпосередньо пов`язані з відповідним їхнім статусом (учасник бойових дій, постраждалий учасник Революції Гідності, Герой України), незалежно від характеру, предмета й підстав їхніх позовів. При цьому відповідне звільнення від сплати судового збору має відбуватися на всіх стадіях судового процесу. Такого висновку дійшла колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 3 липня 2024 року у справі № 567/79/23 (провадження № 61-16782 св 23). 
За наведеного, у зв`язку з відмовою у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову, судові витрати покладаються на державу. 

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в :

У задоволенні позову  ОСОБА_2 до  ОСОБА_3  про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності - відмовити. 

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості майна - відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка за первісним позовом: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканка АДРЕСА_1 ).

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець АДРЕСА_1 ).

Суддя Красовський О.О.