Справа № 468/994/26
2-а/468/20/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
56101 Миколаївська область м. Баштанка вул. Полтавська 43

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2026 Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого – судді Гапєєвої Т.В, за участю секретаря Шутєєвої Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду 27.04.2026 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладений штраф в розмірі 34000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП. 
Посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскарженої ним постанови № 165 від 07.04.2026, яку він отримав 22.04.2026, позивач вказав, що постановою не встановлено події та складу адміністративного правопорушення в його діях, відповідач обмежився загальним посиланням на незабезпечення ним ведення персонального військового обліку працівників, вказавши, що він не перевірив наявність військово - облікового документу під час прийняття на роботу працівника та не повідомив у семиденний строк ТЦК та СП. Так, позивач зазначив, що відповідач не навів жодного конкретного факту, який би дозволяв встановити у його діях наявність складу правопорушення.
У відзиві на позов відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначив, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стали встановлені під час перевірки порушення: не перевірялась у громадян України під час прийняття на роботу наявність військово-облікового документа, прийняття їх на роботу відбувалось без взяття на персональний військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; не надсилались у встановлений семиденний строк з дня видання наказу про прийняття на роботу відповідні повідомлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами перевірки, що відображена у журналі обліку результатів перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено систематичне та тривале ігнорування керівником ПП «ФАКТОР» вимог чинного законодавства у сфері організації та ведення персонально-первинного військового обліку. Провадження у справі здійснено з дотриманням усіх вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП, зокрема право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, користуватися юридичною допомогою, оскаржувати постанову. Він був повідомлений про час і місце розгляду справи.
Ухвалою від 28.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, поновлений ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом, витребувані у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріали щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, залучено до участі у справі як відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 .
06.05.2026 відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 надав суду витребувані матеріали, просив розглянути справу за відсутності представника відповідача та відмовити у задоволення позовних вимог.
Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу в письмовому провадженні.
За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
За такого, оскільки усі учасники даної справи повідомлені відповідно до положень ст. 268 КАС України, до суду не з`явились, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 надав відзив на позовну заяву і неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності учасників справи.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється з огляду на ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Суд, вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що згідно з наказом № 11 від 01.03.2026 ОСОБА_1 є відповідальним за ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час 
Відповідно до протоколу № 30 про адміністративне правопорушення від 25.03.2026 ОСОБА_1 є директором ПП «ФАКТОР», на якого покладено обов`язок подання письмової інформації до ІНФОРМАЦІЯ_4 про порядок, організацію та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до Своїми діями порушив п. 34 Постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» щодо подання територіальним центрам комплектування та соціальної інформації про наявність змін та відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональний військовий облік яких він веде.
Протокол був складений за участі ОСОБА_1 . 
В тексті протоколу вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 07.04.2026 о 09 год. 00 хв. приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_1 протокол підписав без зауважень.
07.04.2026 ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн. В тексті постанови вказано, що громадянин ОСОБА_1 як посадова особа – директор ПП «ФАКТОР» несе відповідальність за організацію військово обліку на підприємстві ПП «ФАКТОР», в тому числі персонально-первинного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виконання законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації. Своїми діями порушив п. 34 Постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме – не перевірив у громадян України під час прийняття на роботу наявності військово-облікового документа, прийняв на роботу без взяття на персональний військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не надіслав у семиденний строк з дня видання наказу про прийняття на роботу військовозобов`язаних працівників до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Відповідно до витягу з Журналу обліку результатів перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звіряння їх обліковий даних з даними ІНФОРМАЦІЯ_4 20.03.2026 начальником відділу обліку мобілізаційної роботи – заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 під час звіряння з ПП «ФАКТОР» було виявлено, що військовий облік ведеться з порушенням норм Постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, а саме: додаток 5 заповнюється не в повному обсязі, не скріплений підписом та печаткою керівника підприємства, не вірно зазначено ВОС у військовозобов`язаного ОСОБА_2 1990 р.н.; повідомлення про призначення на посаду та звільнення з посади до ІНФОРМАЦІЯ_4 не надають. З виявленими відповідальна особа за ведення військового обліку ОСОБА_1 ознайомлений під підпис, який скріплений печаткою ПП «ФАКТОР».
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Так, відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі – Порядок) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки проводять щороку відповідно до затверджених розпорядженнями голів відповідних районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів планів перевірки стану організації та ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях (крім СБУ та розвідувальних органів); складають за результатами перевірки акти, які в двадцятиденний строк з дня закінчення перевірки надсилають до державних органів, підприємств, установ та організацій, що перевірялися, а також до обласних, Київського міського територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для реагування і вжиття заходів згідно із законодавством. Результати перевірок вносяться до журналів обліку результатів перевірок (додаток 9) і журналу обліку перевірок стану військового обліку районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (додаток 30), який після закінчення зберігається сім років.
Відповідно до п.86, 87 Порядку керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, у яких проведено перевірку стану військового обліку, організовують та забезпечують усунення виявлених недоліків. Про вжиті заходи та усунення недоліків зазначені керівники інформують у тридцятиденний строк з дня отримання результатів перевірки керівника органу, підприємства, установи та організації, який проводив перевірку.
Посадові особи державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема за неподання до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки списків громадян, які підлягають приписці до призовних дільниць, за прийняття на роботу призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які не перебувають на військовому обліку, незабезпечення оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти, призовні дільниці, несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та неподання відомостей про таких осіб несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Стаття 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (формальний склад).
Суб`єктами даного адміністративного правопорушення можуть бути громадяни України, а також керівники та посадові особи підприємств, установ, організації на яких покладено обов`язки з ведення військового обліку на таких підприємствах.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд виходить з того, що предметом спору є правомірність постанови № 165 від 07.04.2026 начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень обов`язок доведення правомірності такого рішення покладається саме на відповідача. Отже, саме відповідач повинен був надати суду належні та допустимі докази на підтвердження події та складу адміністративного правопорушення, а також дотримання процедури притягнення позивачки до відповідальності.
Згідно зі ст. 245, 251, 280 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, а доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється як наявність (чи відсутність) події правопорушення, так і винність конкретної особи у його вчиненні. Орган (посадова особа), який розглядає справу, зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено правопорушення і чи винна саме ця особа, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні (ст.252 КУпАП).
Так, аналізуючи правомірність оскаржуваної постанови, суд бере до уваги відсутність акту перевірки, який повинен складатись в обов`язковому порядку за її результатами, що передбачено пунктом 79 Порядку - результати перевірки стану військового обліку мають оформлюватися актом, який надсилається, зокрема, відповідному підприємству для реагування і вжиття заходів. Натомість у матеріалах адміністративної справи та матеріалах судової справи відсутній будь-який акт перевірки ПП «ФАКТОР». Відповідач у відзиві не надав пояснень, чому акт не складався або чому його не подано до суду. За таких умов суд позбавлений можливості перевірити, які саме порушення були фактично встановлені начальником відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якій формі вони були задокументовані.
Також суд звертає увагу на розбіжності в описі порушень у постанові, протоколі та Журналі обліку результатів перевірокстану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звіряння їх облікових даних з даними ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З наданих ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріалів вбачається, що відповідач в оскаржуваній постанові зазначив про порушення ОСОБА_1 як посадовою особою директором ПП «ФАКТОР» пункту 34 Порядку, а саме: «не перевірив у громадян України під час прийняття на роботу наявності військово-облікового документа; прийняв на роботу без взяття на персональний військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; не надіслав у семиденний строк з дня видання наказу про прийняття на роботу військовозобов`язаних працівників повідомлення до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки». 
Між тим, у протоколі № 30 про адміністративне правопорушення від 25.03.2026 зафіксовано порушення обов`язку подавати територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки інформації про наявність змін та відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональний облік яких вони ведуть. 
В Журналі обліку результатів перевірки стану військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звіряння їх облікових даних з даними ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначено, що не надається повідомлення про призначення на посаду та звільнення з посади до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Тобто, в оскаржуваній постанові містяться порушення, які не виявлялись в ході перевірки.
Крім того, суд погоджується з аргументами позивача про загальний і неконкретизований характер викладу порушень в оскаржуваній постанові, а також зауважує про таке і в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно позивача. У документах відсутні списки працівників, щодо яких не подано повідомлень про зміну облікових даних у зв`язку з прийняттям та звільненням з посади, докази, що підтверджують факт зміни облікових даних таких працівників, коли роботодавець мав повідомити ТЦК та СП.
Також суд звертає увагуй на те, що резолютивна частина оскаржуваної постанови не містить інформації про визнання позивача винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, хоча зазначено про накладення на нього штрафу. Крім того, в оскаржуваній постанові при викладенні обставин правопорушення, не зазначено кваліфікуючу ознаку: вчинення правопорушення в особливий період.
Отже, обставини, які у протоколі та постанові наведені як підстава для притягнення до відповідальності, не підтверджені жодними письмовими чи іншими належними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП. Фактично йдеться лише про констатацію порушень без документального підґрунтя, що суперечить вимогам ст. 280 КУпАП щодо повного й об`єктивного з`ясування обставин справи.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що всупереч приписам ч. 2 ст. 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення ні з точки зору дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності, ні з точки зору наявності складу правопорушення в діях позивача.
Суд також виходить із того, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, хоча і не є кримінальним, однак за своєю суттю має каральний характер, а тому до нього підлягають застосуванню загальні засади, зокрема принцип презумпції невинуватості та правило тлумачення усіх непереборних сумнівів щодо доведеності вини особи на її користь. За відсутності достатніх, послідовних і взаємопов`язаних доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували наявність події правопорушення, притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може визнаватися законним.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач не довів наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а також правомірність прийняття постанови № 165 від 07.04.2026.
За таких обставин суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1  № 165 від 07.04.2026 такою, що підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов позивача задоволено у повному обсязі із відповідача підлягають до стягнення за рахунок його бюджетних асигнувань як суб`єкта владних повноважень судові витрати позивача, понесені при поданні цього позову до суду у виді судового збору в розмірі 532,48 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2768 від 15.05.2026.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 286 КАС України, суд- 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову № 165 від 07.04.2026 про накладення штрафу на ОСОБА_1 за ст. 210-1 ч.3 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрити. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. 

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Відповідачі: 
ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 ),
ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складене 18.05.2026.

СУДДЯ: