Справа № 462/5287/25 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжного С.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/3536/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши у місті Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 19 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ: 

14.07.2025 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №9746416 від 14.06.2020 року в розмірі 13239,43 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №9746416 шляхом підписання електронним підписом. Згідно з умовами договору позики, позикодавець надав позичальнику грошові кошти (позику) у гривні у розмірі 4 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 01.04.2021 року TOB «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №016-010421, а в подальшому ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило право вимоги на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №20231130/1 від 30.11.2023 року, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №9746416 від 14.06.2020 року. Позивач свої зобов?язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач зобов?язання за кредитним договором належним чином не виконує, на вимоги про погашення заборгованості не реагує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 13239,43 грн, з яких 4000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 6908 грн – заборгованість за процентами, інфляційні втрати у розмірі 1803,78 грн та три відсотки річних згідно з ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі 527,65 грн за період з 15.07.2020 року по 23.02.2022 року.Просив позов задовольнити.
Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 2345,68 грн заборгованості за договором позики №9746416 від 14.06.2020 року.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 429,25 грн. витрат зі сплати судового збору та 1240,40 грн. витрат на правничу допомогу, а всього 1669,65 грн судових витрат.
У решті позову відмовлено.
Заочне рішення суду в частині незадоволених позовних вимог оскаржило ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф».Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що суд не врахував умов договору та програми лояльності, погодженої позичальнику, з яких вбачається продовження строку дії кредиту на тих же умовах при погашенні строкових відсотків. Нарахування первісним кредитором строкових відсотків за період з 14.06.2020 року по 13.10.2020 року включно проведено по зниженій відсотковій ставці 0,8 % (згідно з п.п.2,3 Договору та програми лояльності). Зазначає, що оскільки позичальник погашав лише строкові відсотки, а саме 13.07.200 року в розмірі 960 грн, 11.08.2020 року в розмірі 900 грн та у вересні і жовтні 2020 року чотирма платежами у загальному розмірі 988 грн, відтак первісний кредитор погодив продовження строку кредитування до 14 жовтня 2020 року. З врахуванням сплачених боржником відсотків в розмірі 2948 грн несплаченими залишились 956 грн строкових відсотків. Оскільки кредитні кошти не були повернуті, з 14.10.2020 року кредитор нарахував прострочені відсотки за 120 днів, тобто до 13.01.2021 року в розмірі 1,6%, що передбачено п.2,3 Договору та програмою лояльності, а також ч.2 ст.625 ЦК України. Відтак сума заборгованості за простроченими відсотками складає 5952,00 грн. Зазначені суми підтверджені витягом з реєстру боржників та розрахунком заборгованості. Сума боргу позичальника нарахована новим кредитором на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за період з 15 липня 2020 року до 23 лютого 2022 року та складається з 3% річних в розмірі 527,65 грн та інфляційного збільшення в розмірі 1803,78 грн. Просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 13239,43 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, та судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а також витрати на правничу допомогу в апеляційній інстанції в розмірі 6000 грн та судовий збір в розмірі 3633,60 грн.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч.5-6 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у цивільній справі про стягнення заборгованості в розмірі меншому тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційним судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 19 вересня 2025 року, суд проводить в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю, доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів. 
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов?язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 2 ст.1056 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
П.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Судом першої інстанції встановлено, що 14.06.2020 року між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №9746416 (а.с.7 зворот), шляхом підписання електронним підписом позичальника.  Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн, строком на 30 днів, а саме до 14.07.2020 року, із базовою процентною ставкою 1,60% в день та зниженою процентною ставкою – 0,80% в день.
14.06.2020 року відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.7).
Факт перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 12.06.2025 року (а.с.8).
01.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу №016-010421, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги за договорами кредиту (а.с.11-17).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимог №016-010421 від 30.04.2021 року ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №9746416 від 14.06.2020 року у розмірі 10908 грн (а.с.19).
30.11.2023 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу №20231130/1, відповідно до якого ТОВ «Сіроко Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» приймає належні ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги за договорами кредиту (а.с.20-26).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимог №20231130/1 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №9746416 від 14.06.2020 року у розмірі 10908 грн. (а.с.28).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що за умовами договору, сторони встановили строк кредитування до 14.07.2020 року, однак позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Виходячи із суми позики у розмірі 4000 грн, узгодженої процентної ставки у розмірі 0,80% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за відсотками становить 960 грн (4000 грн х 0,8%):100% х 30 днів).З врахуванням того, що за період з 13.07.2020 року по 08.10.2020 року ОСОБА_1 за договором позики №9746416 від 14.06.2020 року сплатив 2948 грн, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача становить 2012 грн. (4960 грн.-2948 грн). Оскільки сума заборгованості за договором позики №9746416 від 14.06.2020 року становить 2012 грн, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 0,97 грн- 3 % річних за період з 15.07.2020 року по 23.02.2022 року, та 332,71 грн - інфляційних втрат за період з 15.07.2020 року по 23.02.2022 року.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Відповідно до п.7 договору позики №9746416 від 14.06.2020 року зміна або припинення в односторонньому порядку договірних зобов`язань повністю чи частково, а також одностороння відмова від їх виконання, не допускається якщо інше не встановлено законом чи правилами. 
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що оскільки боржник погашав лише суму відсотків, то кредитор продовжував строку дії кредиту на тих же умовах. Разом з тим, продовження такого строку мало відбуватися у письмовій формі, однак в матеріалах справи відсутній договір у письмовій формі про продовження строку кредитування. Наведене свідчить, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк кредитування становить 30 днів та саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відсотки,які за умовами договору становлять 960 грн. 
З врахуванням сплачених відповідачем сум на погашення кредиту, розмір неповернутого кредиту становить 2012,00 грн.
Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов`язань у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України за період з 15 липня 2020 року по 23 лютого 2022 року .
Відтак, суд першої інстанці правильно виходив з того, що загальна сума заборгованості,яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача становить 2345,68 грн.
Колегія суддів, не приймає розрахунки позивача, наведені в апеляційній скарзі, оскільки такі не відповідають умовам укладеного між сторонами договору, з врахуванням того, що доказів про продовження строку кредитування у письмовій формі позивачем не надано. 
Апеляційна скарга не містить аргументів щодо незаконності рішення в частині вирішення судових витрат, тому суд апеляційної інстанції не має обов`язку наводити мотиви з цього приводу.
З врахуванням того, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги, підстав для стягнення судових витрат з відповідача за розгляд апеляційної скарги немає. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права.
Суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, судом всебічно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено – 18 травня 2026 року.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

УХВАЛИВ: 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» залишити без задоволення.
Заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 19 вересня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складений 18 травня 2026 року. 

Головуючий: Н.П. Крайник 

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра