Справа № 352/835/26
Провадження № 1-кп/352/181/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026091250000069 від 31.03.2026 р. по обвинуваченню :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, утриманки двох неповнолітніх дітей та перестарілої матері 1945 р. народження, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, депутатом будь-якої ради не обиралася, раніше не судимої, якій пам`ятку про права обов`язки вручена, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч. 3 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

Підсудна ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб, вчинила підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, які видаються та посвідчується установою, і які надають права та звільняють від обов`язків, з метою використання його іншою особою. 

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

у листопаді 2024 року у ОСОБА_4 виник умисел на виготовлення завідомо підроблених документів, з метою подальшого їх використання для звільнення чоловіка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від проходження військової служби шляхом отримання відстрочки від призову під час мобілізації, на особливий період.
З цією метою, достовірно знаючи, що посвідчення та довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (надалі довідка) є офіційними документами, оскільки містять зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, що здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі яких передбачений Порядком оформлення, видачі, обліку та зберігання посвідчень для осіб, які одержують державну соціальну допомогу, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 11.01.2019 N? 35, Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», з метою незаконного набуття права на звільнення від проходження військової служби її чоловіком ОСОБА_6 , шляхом отримання відстрочки від призову під час мобілізації, на особливий період, вирішила підробити пенсійне посвідчення та довідку, з метою подальшого їх використання.
Реалізуючи свої неправомірні наміри, ОСОБА_4 в листопаді 2024 року звернулась до невстановленої особи та під час спілкування надала свої персональні дані, фотокартку та необхідні документи, вступивши таким чином з в попередню злочинну змову, та діючи умисно, безпосередньо виконала частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документу, надавши свої персональні дані, фотокартку та необхідні документи, які необхідно використати при підробленні документів.
У свою чергу, невстановлена особа у невстановлений час та місці, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , виконала іншу частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов?язаного із підробленням офіційного документу, а саме за допомогою засобів оперативної поліграфії струминним способом друкування, із використанням попередньо отриманої від ОСОБА_4 інформації (фотокартки, паспортні дані), підробила офіційні документи, а саме пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.02.2011 р., та довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ № 061011 від 16.12.2010 р. на ім`я ОСОБА_4 , які не відповідають встановленому зразку документів, що перебувають в офіційному обігу.
Після цього, невстановлена у ході досудового розслідування особа при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах передала ОСОБА_4 підроблене пенсійне посвідчення та довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії з метою їх подальшого використання.
Відтак, ОСОБА_4 , діючи за вказаних вище обставин, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, безпосередньо виконала частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документа, шляхом надання фотокартки та персональних паспортних даних, які необхідно зазначити при підробленні документа, і тим самим вчинила підроблення офіційних документів.
В судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні пред`явленого їй в обвинувальному акті злочину визнала повністю, в скоєному щиро розкаялася і вибачившись, дала суду показання, в яких повністю підтвердила обставини скоєного нею кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок скоєного кримінального правопорушення та постійних переживань значно погіршився стан її здоров`я. Просить суд суворо її не карати.
Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнала повністю, а також те, що вона не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудної та дослідженням доказів, які характеризують її особу. Обвинувачена та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України. 
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності – з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а її дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 358 КК України, так як вона за попередньою змовою групою осіб, вчинила підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, які видаються та посвідчується установою, і які надають права та звільняють від обов`язків, з метою використання його іншою особою. 

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі – Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченій, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченої обставини судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудній покарання, суд враховує те, що остання раніше не судима; її поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, а саме вкрай негативне ставлення до вчиненого; має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризуються; являється дружиною військовослужбовця перебуваючи на військовій службі по мобілізації; на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; є утриманкою двох неповнолітніх дітей та перестарілої матері 1945 р. народження; має вкрай незадовільний стан здоров`я.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у вигляді обмеження волі, суд застосовує щодо підсудної норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого нею, з покаранням призначеним останній.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо обрання чи заміни запобіжного заходу обвинуваченій до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.
Питання про речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4  визнати винною у скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та призначити їй покарання – два роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на обвинувачену  ОСОБА_4  обов`язок : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Контроль за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_4 прокласти на орган пробації за місцем проживання останньої. 
Речові докази: довідку Івано-Франківської міської МСЕК серії МСЕ № 061011, посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 15.02.2011 р. – зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави – 10696,80 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС витрат на проведення судових технічних експертиз документів.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя       ОСОБА_7