Справа № 164/1059/26  Провадження №33/802/652/26 	Головуючий у 1 інстанції:Токарська І. С. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року         місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 та його захисника Хомича А.М. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Хомича Андрія Миколайовича на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 665 гривень 60 копійок судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 07 травня 2026 року о 17 годині 50 хвилин в с. Чорниж по вул. Центральній, керував транспортним засобом марки «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме – різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із таким рішення суду захисник Хомич А.М. подав апеляційну скаргу, в якій вважає його необґрунтованим та незаконним, оскільки воно винесене з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановленням на його думку незаконного рішення. Вказує, що в матеріалах справи не міститься належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення. Більше того, зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить взагалі пропозицію працівників поліції пройти огляд в закладі охорони здоров`я, як і не містить відмови від його проведення. Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_1 було позбавлено можливості надати свої пояснення та відобразити їх письмово у протоколі, а тому на думку сторони захисту, посадовою особою порушений порядок провадження у справі про адміністративне правопорушення, зокрема вимоги ст. 256 КУпАП. Права встановлені ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 не роз`яснені. Водночас, зазначає, що працівники поліції встановивши, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем в силу положень ст. 266-1 КУпАП не залучили до огляду ОСОБА_1 , уповноважену особу Військової служби правопорядку у ЗСУ, яка б і провела огляд на стан сп`яніння. 
З огляду на вищевикладене просить оскаржуване рішення в даній справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Разом з тим, сторона захисту в апеляційній скарзі заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення вважаючи, що він прощений з поважних на те причин.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Хомича А.М., які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу до наступного висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Враховуючи доводи сторони захисту та матеріали справи, вважаю, що слід поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення від 28 травня 2026 року, оскільки він пропущений з поважних на те причин.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Факт вчинення  ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 572869 від 07.05.2026 року, за змістом якого ОСОБА_1 07 травня 2026 року о 17 годині 50 хвилин в с. Чорниж по вул. Центральній, керував транспортним засобом марки «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме – різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, почервоніння обличчя. Від проходження у встановленому порядку огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. З протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також ознайомлено із змістом протоколу, про що свідчать його підписи (а.с.1); 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що у  ОСОБА_1  виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, почервоніння обличчя), однак  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, про що засвідчив власноручним підписом. (а.с.2);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного та підписаного поліцейським СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим сержантом поліції Кравчуком Є.М., з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 не проводився і від проходження такого огляду останній відмовився (а.с.5);
- рапортом поліцейського СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшого сержанта поліції Кравчука Є.М. від 07.05.2026 року з якого вбачається, що до ОСОБА_1 був застосований захід забезпечення провадження, а саме, було застосовано відсторонення від керування транспортним засобом (а.с.3);
- довідкою т.в.о. начальника Луцького РУП ВП №1 (м. Ківерці) ГУНП у Волинській області Давидовича Р. від 11.05.2026 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягався та отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , терміном дії з 27.08.2025 до 27.08.2055 року категорії «В1, В, С1, С», (а.с. 6);
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доводиться і відеозаписами представленими працівниками поліції, з яких окрім іншого вбачається, що транспортний засіб марки «AUDI» д.н.з. НОМЕР_1 наздоганяють працівники поліції на службовому автомобілі із увімкненими проблисковими маячками, з якого в подальшому зі сторони водія вийшов ОСОБА_1 . На запитання працівника поліції чому останній не зупинився, відповів, що не побачив. В ході спілкування з останнім працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в працівника поліції були підстави вважати, що у ОСОБА_1  були ознаки алкогольного сп`яніння, роз`яснивши його порядок та процедуру, однак на місці зупинки (події) транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Більше того, як вбачається із наданих працівниками поліції відеозаписів, ОСОБА_1 вказував, що вживав «пиво», незадовго до факту керування ним транспортним засобом та його зупинки. Після цього, було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – ухиленні особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
Доводи сторони захисту про безпідставну зупинку транспортного засобу, як на підставу незаконності судового рішення, судом до уваги не беруться, оскільки вони жодним чином не спростовують факту перебування ОСОБА_1 за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння.
Твердження сторони захисту, про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить взагалі пропозицію працівників поліції пройти огляд в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 , як і не містить відмови ОСОБА_1 від його проведення, є безпідставними, оскільки повністю спростовуються відеозаписами наданими працівниками поліції, з яких зокрема вбачається, що працівником поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, що останній і не заперечував, вказавши, що вживав «пиво» та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснивши його порядок та процедуру, однак на місці зупинки (події) транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. 
Посилання сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є окремою підставою для закриття провадження, на увагу суду не заслуговує, оскільки як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписів наданих працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також ознайомлено із змістом протоколу, про що свідчать його підписи, будь-яких заперечень, щодо не роз`яснення йому вищевказаних положень закону в тому числі скористатися правовою допомогою адвоката Дерлюк А.О. не зазначав.
Щодо доводів сторони захисту про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння у зв`язку із незалученням уповноваженої особи Військової служби правопорядку у ЗСУ (ВСП) та необхідністю застосування положень ст. 266-1 КУпАП, апеляційний суд зазначає таке.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 15 КУпАП, за порушення правил дорожнього руху військовослужбовці та інші особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. 
Порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння регулюється нормами ст. 266 КУпАП, Єдиним порядком направлення водіїв (затвердженим Постановою КМУ №1103) та спільною Інструкцією МВС і МОЗ №1452/735. Відповідно до цих норм, саме органи Національної поліції наділені повноваженнями виявляти ознаки сп`яніння у водіїв, проводити їх огляд на місці зупинки або направляти до закладу охорони здоров`я.
Посилання захисника на імперативність застосування ст. 266-1 КУпАП є помилковим та базується на невірному тлумаченні норм права з огляду на таке:
Відповідно до ст. 266-1 КУпАП та затвердженого Постановою КМУ від 12.01.2024 № 32 Порядку, спеціальна процедура огляду із залученням посадових осіб ВСП або командирів застосовується виключно до військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, установ чи закладів.
Як вбачається із долучених до матеріалів справи працівниками поліції відеозаписів ОСОБА_1 самостійно та чітко вказує на те, що він хоч і є діючим прикордонником, проте на момент зупинки транспортного засобу та складання адміністративних матеріалів перебував у відпустці.
Матеріалами справи підтверджено (і зворотного захистом не доведено), що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у цивільному одязі, в особистих цілях поза межами розташування будь-якої військової частини. Перебуваючи у відпустці, особа не виконує безпосередніх обов`язків військової служби.
За таких обставин, на ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом поширювався загальний статус водія. У працівників поліції були відсутні будь-які правові підстави для викликання представників ВСП чи керівництва Державної прикордонної служби для проведення огляду. 
Відтак, вимога поліцейських до водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на загальних підставах відповідно до ст. 266 КУпАП та п. 2.5 ПДР була абсолютно законною.
Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та на ведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанова судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Поновити захиснику особи, щодо якої складено протокол -  ОСОБА_1 – адвокату Хомичу Андрію Миколайовичу строк апеляційного оскарження постанови судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року в даній справі.
Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Хомича Андрія Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 28 травня 2026 року, щодо  ОСОБА_1 , – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.  

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк