РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року 	м. Рівне	№460/2221/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 
до	ІНФОРМАЦІЯ_1 	
 	про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту – відповідач) про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу їй, як члену сім`ї загиблого капітана ОСОБА_2 , посвідчення члена сім`ї військовослужбовця відповідно до «Порядку видачі посвідчень членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби», затвердженого постановою КМУ № 379 від 28.05.1993; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу їй посвідчення члена сім`ї військовослужбовця.
На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 9 жовтня 2025 року вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про видачу їй, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця — капітана ОСОБА_2 , посвідчення відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №379 від 28.05.1993 року.
У жовтні 2025 року позивачка отримала відмову у видачі зазначеного посвідчення, мотивовану тим, що на неї не поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з нібито перебуванням загиблого військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком судово-токсикологічної експертизи.
Позивачка не погоджується з такими висновками відповідача та вважає їх протиправними, оскільки смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання внаслідок авіаційного удару противника, що підтверджується сповіщенням сім`ї, лікарським свідоцтвом про смерть, матеріалами службового розслідування, витягами з наказів та висновком військово-лікарської комісії. Зазначеними доказами встановлено, що загибель військовослужбовця безпосередньо пов`язана із захистом Батьківщини та виконанням обов`язків військової служби.
Позивачка наголошує, що жодними матеріалами службового розслідування не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між можливим вживанням алкоголю та настанням смерті військовослужбовця, а також відсутні будь-які дані про вчинення ним протиправних дій чи порушення військової дисципліни. Навпаки, службова характеристика свідчить про його позитивну репутацію та відсутність притягнення до відповідальності.
Крім того, посилається на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 у справі №460/412/25, яке набрало законної сили, яким уже встановлено обставини загибелі ОСОБА_2 та відсутність підстав для відмови у наданні соціальних гарантій, зокрема через відсутність причинно-наслідкового зв`язку між станом алкогольного сп`яніння та смертю військовослужбовця. Вказані обставини, на думку позивачки, є преюдиційними та не підлягають повторному доказуванню.
Таким чином, вважає, що відмова відповідача у видачі посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує її право на соціальний захист як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, у зв`язку з чим просить суд визнати такі дії протиправними та зобов`язати відповідача повторно розглянути її заяву з урахуванням встановлених обставин.
Ухвалою від 16.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій прийнято до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №460/2221/26. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.
У встановлений строк відповідачем не подано до суду відзиву на адміністративний позов, будь-яких заяв чи клопотань до суду також не надходило.
Таким чином, відповідач належним чином повідомлений судом про можливість подання відзиву на позовну заяву, однак зазначеним правом не скористався. А тому, враховуючи приписи ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.
9 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про видачу їй, як члену сім`ї загиблого капітана ОСОБА_2 , посвідчення члена сім`ї військовослужбовця відповідно до «Порядку видачі посвідчень членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби», затвердженого постановою КМУ № 379 від 28.05.1993 року (далі по тексту – Порядок). 
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № 12/1/7900 від 16.10.2025 ОСОБА_1 фактично відмовлено у видачі посвідчення члена сім`ї військовослужбовця. Відмова ґрунтується на тому, що відповідно до пункту 2 частини 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей на позивачку, як члена сім`ї військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби внаслідок вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель військовослужбовця сталася внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження не поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до висновку експерта Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи за № 02-06/872 від 19.04.2024 в результаті проведення судово-токсикологічної експертизи в м`язі стегна від трупа військовослужбовця ОСОБА_2 був виявлений етиловий спирт у кількості 0,90 %. В зв`язку з цим відповідачем прийнято рішення про повернення документів ОСОБА_1 без реалізації, так як відсутні підстави для видачі посвідчення.
В свою чергу, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі №460/412/25, що набрало законної сили 11.06.2025, встановлено, що згідно сповіщення сім`ї № 15/3 від 23.03.2024 капітан ОСОБА_2 , командир мостової роти, призваний на службу за мобілізацією 04.03.2022 року, загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу н. п. Колодязне Харківської області під час авіаційного удару зі сторони збройних сил російської федерації, виконуючи бойове завдання за призначенням в ході ведення бойових дій.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть, виданого Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи № 12-19-297ч-24 від 23.03.2024, причиною смерті ОСОБА_2 є вибухова травма.
20.04.2024 наказом № 167 "Про результати розслідування по факту загибелі 22.03.2024 року приданих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , та поранення 22.03.2024 року придатних військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 до зведеного загону військової частини НОМЕР_2 " службове розслідування завершене. Капітана ОСОБА_2 , командира мостової роти військової частини НОМЕР_1 визнано таким, що загинув в зоні проведення бойових дій 22.03.2024 внаслідок авіаційного удару керованої авіаційної бомби ворога, під час виконання бойового завдання щодо підвищення спроможностей щодо обладнання (дообладнання) опорних пунктів на визначених рубежах Збройних Сил України.
В Акті службового розслідування зафіксовано, що в ході проведення розслідування було встановлено, що 22.03.2024 близько 10 години 50 хвилин під час здачі взводного опорного пункту в районі АДРЕСА_1 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 потрапили під авіаційний удар керованої авіаційної бомби ворога. Внаслідок чого троє військовослужбовців, серед яких був ОСОБА_2 , отримали поранення не сумісні з життям. Комісія вважає, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.
Згідно з Витягу з протоколу № 3128 від 02.09.2024 засідання штатної військово- лікарської комісії, причина смерті ОСОБА_2 - "Травма та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини".
Відповідно до службової характеристики командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2024, за період служби ОСОБА_2 зарекомендував себе з позитивної сторони, порушень військової дисципліни не допускав, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. 
За період проходження служби відзначений почесним нагрудним знаком Головнокомандувача Збройних Сил України “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ”, відповідно до наказу від 25.10.2022 № 1503 та нагороджений ОСОБА_3 ступеня (посмертно), відповідно до Указу Президента України від 05.07.2024 № 455 Серія ОК № 109698.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 144 від 15.05.2024
ОСОБА_4 загинув внаслідок авіаційного удару. Смерть пов`язана з захистом Батьківщини.
Згідно довідки Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи за № 02-06/872 від 19.04.2024 в результаті проведення судово-токсикологічної експертизи трупа гр. ОСОБА_2 був виявлений етиловий спирт у кількості 0,90 % (висновок експерта № 16/1255-C/24 від 05.04.2024).
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в задоволенні заяви про видачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Водночас основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII), у ст.1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону №2011-ХІІ його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Статтею 1-2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.6 ст.18 Закону №2011-ХІІ, вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
Особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України (ч.13 ст.14 Закону №2011-ХІІ).
Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.1993 року №379 затверджено Порядок видачі посвідчень членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (далі Порядок №379).
В розумінні п.2 цього Порядку №379 посвідчення є документом, що підтверджує статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, на підставі якого надаються пільги, гарантії та компенсації, встановлені для таких осіб Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з п.3 Порядку №379, підставою для видачі посвідчення є: витяг із наказу про виключення військовослужбовця із списків особового складу у зв`язку із смертю, визнанням його судом безвісно відсутнім чи оголошення померлим або копія такого наказу; свідоцтво про смерть військовослужбовця або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім; документ про причини та обставини смерті військовослужбовця (відповідний наказ (витяг із наказу), акт проведення розслідування, довідка про обставини травми (поранення, контузія, каліцтво) тощо), який підтверджує, що військовослужбовець загинув (помер) не внаслідок вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або що загибель (смерть) сталася не внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння чи навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; постанова військово-лікарської комісії (крім випадків, коли військовослужбовець пропав безвісти).
Пунктом 4 Порядку №379 встановлено, що посвідчення видаються батькам, дружині (чоловіку) у разі, коли вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, дітям, які не досягли повноліття, або повнолітнім дітям - особам з інвалідністю з дитинства військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти (і за рішенням суду визнані безвісно відсутніми) під час проходження військової служби.
Для отримання посвідчення особа із числа зазначених у пункті 4 цього Порядку (далі - заявник) звертається особисто або через свого представника із заявою (в довільній формі) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки - про видачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця Збройних Сил або Держспецтрансслужби, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби (п.5 Порядку №379).
Згідно з п.6 Порядку №379 у заяві зазначаються прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка звертається для отримання посвідчення, спосіб комунікації (поштова адреса та/або адреса електронної пошти, номер телефону), сімейні (родинні) відносини із військовослужбовцем, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, військове звання такого військовослужбовця, його прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), військове формування, у списках особового складу якого він/вона перебував/перебувала на дату смерті/зникнення безвісти. Також визначено перелік документів, які подаються разом із заявою.
Відповідно до п.11 Порядку №379 посвідчення не видається в тому разі, коли військовослужбовець загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби внаслідок вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або коли загибель (смерть) військовослужбовця сталася внаслідок вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння чи навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Проаналізувавши зміст п.11 Порядку №379, суд приходить висновку про те, що посвідчення не видається лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного/токсичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у видачі посвідчення.
Як вже було зазначено вище та встановлено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 у справі №460/412/25 актом службового розслідування зафіксовано, що 22.03.2024 близько 10 години 50 хвилин під час здачі взводного опорного пункту в районі АДРЕСА_1 військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 потрапили під авіаційний удар керованої авіаційної бомби ворога. Внаслідок чого троє військовослужбовців, серед яких був ОСОБА_2 , отримали поранення не сумісні з життям. Комісія вважає, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.
Отже, вказаним актом службового розслідування, встановленні обставини, які спричинили смерть капітана ОСОБА_2 , які не пов`язанні із станом алкогольного сп`яніння військовослужбовця чи його наслідками, що свідчить про протиправність висновків відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Відтак, суд констатує, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Зокрема, у вказаному акті не відображено та не вказано, що ОСОБА_2 вчинив будь-які дії у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння та дії, які вказували б на вчинення останнім злочину чи адміністративного правопорушення.
Отже, в ході спеціального розслідування встановлено, що загибель капітана ОСОБА_2 пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини та не являється наслідком дій, які містять ознаки адміністративного правопорушення, скоєних у стані алкогольного сп`яніння.
Ураховуючи вищезазначені обставини, суд приходить висновку, що відмова відповідача у видачі позивачу посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, є протиправною.
Схожий підхід до вирішення причинно-наслідкового зв`язку між фактом сп`яніння та смертю військовослужбовця застосував Верховний Суд у постановах від 29.06.2022 року №640/6477/19, від 11.04.2018 року у справі №802/1869/17-а, від 04.03.2020 року у справі №813/2071/17, від 15.06.2022 року у справі №826/4813/18 та від 26.01.2023 року справі №825/1503/17.
При цьому, відмовляючи позивачам у видачі посвідчення, відповідач виходив з того, що згідно висновку судово-медичного експерта при судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт, концентрація якого становить 0,90%.
Разом з тим, відповідачем, як органом, що уповноважений видавати посвідчення, не вимагалось дооформлення поданих позивачами документів, перелік яких наведено у п.6 Порядку №379, чи подання додаткових документів.
Враховуючи вищенаведене, позов належить до задоволення повністю.
На підставі положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу їй, як члену сім`ї загиблого капітана ОСОБА_2 , посвідчення члена сім`ї військовослужбовця відповідно до «Порядку видачі посвідчень членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби», затвердженого постановою КМУ № 379 від 28.05.1993.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу їй посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ) 

Повний текст рішення складений 27.04.2026.

Суддя       Олег ГРЕСЬКО