ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3640/25 

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу
за позовом  Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації, м. Запоріжжя, 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Агро», с. Клавдієво-Тарасове Бучанського району Київської області, 
про стягнення 1 530 579,40 грн.

за участю представників: 
від позивача: Сполохов Є.О., адвокат, довіреність №2 від 05.01.2026;
від відповідача: Гринь І.В., адвокат, ордер серії АЕ №1406561 від 17.07.2025;
СУТЬ СПОРУ:
позивач - Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації, м. Запоріжжя (далі по тексту - Управління ОР ЗОДА) 02.12.2025 звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Агро», с. Клавдієво-Тарасове Київської області (далі по тексту - ТОВ «М-Агро») в якій просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 1002793,40 грн. та штраф у розмірі 527 786,00 грн., що разом становить 1 530 579,40 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір про закупівлю №99/ОБ від 26.02.2025, відповідно до якого відповідач зобов`язувався поставити та передати у власність у погоджені сторонами строки товар, що вказаний у Специфікації №1 до Договору. В порушення умов Договору №99/ОБ від 26.02.2025 відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо поставки товару, тому позивач просить суд стягнути пеню та штраф з відповідача за невиконання договірних зобов`язань.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.12.2025 відкрито провадження у справі №911/3640/25 в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням сторін, підготовче судове засідання призначено на 12.01.2026.
Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача ТОВ «М-Агро» подати суду докази поставки товару, визначеного у Специфікації №1 до Договору №99/ОБ від 26.02.2025.
22.12.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача подала клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, у якій просить суд призначити по справі №911/3640/25 судову почеркознавчу експертизу, для підтвердження відсутності справжнього власноручного підпису керівника ТОВ «М-Агро» на договорі.
22.12.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач твердить, що Договір про закупівлю №99/ОБ від 26.02.2025 не є належним чином укладеним відповідачем, оскільки відповідач його не підписував, а підпис від імені директора ТОВ «М-Агро» на примірнику договору, який доданий до позову не належить директору ТОВ «М-Агро», а відтак не підтверджує волевиявлення ТОВ «М-Агро».
Відповідач вважає, що немає підстав вважати договір про закупівлю №99/ОБ від 26.02.2025 укладеним, оскільки правочин не відбувся, а наведені у ньому умови не є обов`язковими для сторін й такими, що регулюються спірні відносини.
Ухвалою від 24.12.2025 заяву представника відповідача від 22.12.2025 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
Ухвалою від 31.12.2025 заяву представника позивача від 29.12.2025 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
12.01.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву.
Позивач зазначає, що договір про закупівлю №99/ОБ від 26.02.2025 було укладено за наслідком проведення публічної закупівлі UA-2025-02-18-013982-a про закупівлю Квадрокоптерів AUTEL EVO MAX 4N, в якій містились істотні умови договору та сам проєкт договору.
20.02.2025 відповідачем було надано оферту - Тендерну пропозицію/пропозицію UA-2025-02-18-013982-a. Зазначена тендерна пропозиція - оферта від імені ТОВ «М-АГРО» підписана директором Ромашко Олександром Васильовичем з використанням електронного цифрового підпису.
21.02.2025 Замовник в системі «Prozorro» оприлюднив акцепт - Повідомлення про намір укласти договір про закупівлю UA-2025-02-18-013982-a.
Таким чином, у відповідності до приписів ст. 638, 640 ЦК України, сторони 21.02.2025 з моменту публікації Замовником акцепту досягли згоди з усіх істотних умов договору, отже договір є укладеним в редакції, яка була складовою оголошення про закупівлю.
Крім того, позивач звертає увагу, що договір про закупівлю скріплений печаткою ТОВ «М-Агро».
Ухвалою від 12.01.2026 підготовче судове засідання та розгляд клопотання представника відповідача від 22.12.2025 про призначення почеркознавчої експертизи відкладено на 27.01.2026. Забезпечено участь представника позивача адвоката Сполохова Євгена Олександровича у судовому засіданні у режимі відеоконференції.
12.01.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача подала клопотання про призначення експертизи, у якому просить суд призначити по справі №911/3640/25 судову почеркознавчу експертизу.
Ухвалою від 27.01.2026 підготовче судове засідання та розгляд клопотання про призначення експертизи призначено на 23.02.2026. Забезпечено участь представників позивача та відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
28.01.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив.
Відповідач зазначає, що подання пропозиції та повідомлення про намір укласти договір - це переддоговірні дії, а не сам договір. Позовні вимоги ґрунтуються на положеннях договору №99/Об, зокрема п. 9.3 щодо пені та штрафу, а не безпосередньо на оголошенні та повідомленні Prozorro.
Спірний договір не підписаний власноручним підписом директора ТОВ «М-Агро», а між сторонами ні існує жодної письмової угоди застосування факсимільного відтворення підпису.
Відсутні докази того, що факсиміле було нанесено саме уповноваженою особою відповідача.
Щодо посилання позивача на листи ТОВ «М-Агро» вих.№1 та вих.№2 від 03.03.2025, то вказані листи не можуть замінити собою належне підписання договору директором. Позивач не довів належного походження листів саме від відповідача.
Також, відповідач зазначає, що переписка в месенджері не є належним та допустимим доказом укладення договору №99/ОБ чи схвалення цього договору.
В судовому засіданні 23.02.2026 представник відповідача повідомила, що не підтримує клопотання про призначення експертизи та просила суд залишити його без розгляду.
Ухвалою від 23.02.2026 підготовче провадження закрито, призначено справу №911/3640/25 до судового розгляду по суті на 16.03.2026. Забезпечено участь представників позивача та відповідача у судовому засіданні у режимі відеоконференції.
23.02.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача подала додаткові пояснення у справі вих.№3 та вих.№4. 
Ухвалою від 16.03.2026 у судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 31.03.2026. Забезпечено участь представників позивача та відповідача у судовому засіданні у режимі відеоконференції.
16.03.2026 до Господарського суду Київської області від Управління ОР ЗОДА надійшли оригінали документів, а саме договорів, лист про розірвання договору та лист ТОВ «М-Агро».
30.03.2026 та 31.03.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача подала заяви про долучення доказів понесених судових витрат.
У судове засідання з розгляду справи по суті 31.03.2026 з`явились представники обох сторін.
Розглянувши позов Управління ОР ЗОДА до ТОВ «М-Агро» про стягнення 1 530 579,40 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд
УСТАНОВИВ:
18.02.2025 у спеціальній електронній системі закупівель «Prozorro» замовник Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації оприлюднив оголошення про проведення закупівлі UA-2025-02-18-013982-a із постачання товару - Квадрокоптерів AUTEL EVO MAX 4N для потреб Сил оборони України у кількості 20 штук зі строком поставки до 05.03.2025. Очікувана вартість предмета закупівлі 7 966 593,00 грн.
Того ж дня опубліковано проєкт договору про закупівлю разом із специфікацією (додаток 1).
На виконання вказаної закупівлі 4 учасника, а саме ТОВ «М-Агро», ПП «БудКапітал Плюс», ТОВ «Інкас ЮА», ТОВ «Нью вей екс-порт», подали тендерні пропозиції. За результатами дослідження тендерних пропозицій переможцем закупівлі визначено ТОВ «М-Агро» із ціною тендерної пропозиції 7 539 800,00 грн. без ПДВ.
Вказана пропозиція 20.02.2025 підписана кваліфікованим електронним підписом директора ТОВ «М-Агро» Ромашко О.В.
21.02.2025 замовник - Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації опублікував повідомлення про намір укласти договір про закупівлю UA-2025-02-18-013982-a із переможцем процедури закупівлі ТОВ «М-Агро».
У вказаній системі опублікований підписаний Договір про закупівлю №99/ОБ від 26.02.2025 разом із специфікацією, що є Додатком №1. За умовами вказаного договору:
- постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки квадрокоптери AUTEL EVO MAX 4N для потреб Сил оборони України (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених у цьому Договорі (п.1.1);
- найменування товару, кількість та ціна за одиницю, що передається постачальником покупцю, зазначено у додатку 1 до цього договору (п.1.2);
- загальна вартість договору визначена на підставі додатку 1 до даного договору та складає 7 539 800,00 грн. (п.2.1);
- постачальник власними силами, засобами та за власний рахунок відповідно до умов даного договору зобов`язується здійснити поставку (доставку) товару до 05.03.2025 включно. Постачальник зобов`язується не пізніше ніж за 1 день до дати поставки товару до м. Запоріжжя, повідомити про це покупця для отримання детальної інформації щодо місця приймання-передачі товару (п.4.1);
- факт приймання товару підтверджується підписанням уповноваженими представниками сторін належним чином оформленої накладної на товар (п.4.3);
- покупець має право достроково, в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань постачальником шляхом направлення офіційного листа про це постачальнику за адресою, яка зазначена в розділі 16 цього договору. Офіційний лист про розірвання цього договору надсилається постачальнику не пізніше ніж за 5 календарних днів до дня припинення (розірвання) договору. Цей договір вважається розірваним з дня, що зазначена в офіційному листі про розірвання договору (п.7.2.2 та 12.6);
- за порушення строку поставки товару або строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний) в гарантійний період постачальник на вимогу покупця сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язань, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості (п.9.3).
Як вбачається зі змісту договору, у графі підпису постачальника наявний відбиток печатки ТОВ «М-Агро», водночас підпис директора виконано шляхом факсимільного відтворення. Доказів того, що сторонами було погоджено використання факсимільного відтворення підпису при оформленні відповідних документів, матеріали справи не містять.
Спочатку відповідач заперечував факт укладення спірного договору №99/ОБ від 26.02.2025, позаяк останній не містить підпису відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. 
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 205 ЦК України).
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з абзацом першим частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до абзацу першого статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Тлумачення вищенаведених норм ЦК України свідчить, що обов`язковим елементом двостороннього правочину є дії його сторін щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, тобто правочин не може бути визнаний таким, що відбувся, без цілеспрямованих дій його сторін, які є вираженням їх волевиявлення.
Отже, основним критерієм, за яким можна розмежувати укладені та неукладені правочини, є факт вираження сторонами правочину їх волевиявлення - зовнішньої об`єктивної форми виявлення волі особи, що проявляється у вчиненні цілеспрямованих дій з метою зміни цивільних правовідносин, що склалися на момент вчинення правочину (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2024 у справі №204/8017/17).
Спростовуючи доводи відповідача щодо правочину, позивач надав роздруківки із системи «Prozorro», про які уже було зазначено вище та з яких вбачається, що саме ТОВ «М-Агро» виявило бажання укласти договір на постачання товару за спірною тендерною документацією, надавши відповідну тендерну пропозицію, яка стала переможною.
Суд звертає увагу, що оприлюднення оголошення процедури закупівель слід вважати запрошенням невизначеному колу осіб робити пропозиції укласти договір. Відповідно, направлення своєї тендерної пропозиції слід вважати пропозицією укласти договір, на умовах, зазначених у такій тендерній пропозиції. Тому, визначення позивачем переможця процедури закупівлі - відповідача, та направлення йому повідомлення про намір укласти договір, свідчить про прийняття (акцепт) пропозиції, викладеній в тендерній пропозиції (постанова КГС ВС від 03.04.2018 у справі №910/5798/17)
Крім того, між позивачем і відповідачем здійснювалось спілкування за допомогою месенджеру «Whatsapp» щодо виконання укладеного договору та поставки товару. 
Під час спілкування ТОВ «М-Агро» відправило Управління ОР ЗОДА лист вих.№1 від 03.03.2025 про затримку постачання товарної позиції, в якому зазначено, далі мовою оригіналу:
«Товариство з обмеженою відповідальністю «М-Агро», яке стало переможцем процедури закупівлі за номером UA-2025-2-18-013982-a, висловлює свою повагу та повідомляє, що в силу непереборних обставин, пов`язаних з тимчасовим накладенням санкцій на діяльність компанії поставника AUTEL, та неспроможністю наших закордонних партнерів поставити в Україну товар своєчасно, ми вимушені просити про продовження терміну поставки товару згідно Договору №99/ОБ від 26.02.2025, а саме за предметом закупівлі ДК 021:2015:34710000-7 Вертольоти, літаки, космічні та інші літальні апарати з двигуном Квадрокоптер AUTEL EVO MAX 4N у кількості 20 штук.
Даним листом повідомляємо, що 2 одиниці товару AUTEL EVO MAX 4N з загальної кількості згідно цієї закупівлі, ТОВ «М-Агро» зобов`язується відвантажити до 07.03.2025 включно. Планова допоставка 18 штук цього товару планується до 25.03.2025 включно».
На листі міститься підпис директора ТОВ «М-Агро» та печатка ТОВ «М-Агро».
У відповідь, представник Управління ОР ЗОДА повідомив, що продовження строку поставки не буде.
Після отриманої відповіді, представник ТОВ «М-Агро» зазначив, про відсутність спірних дронів та направив лист-відмову вих.№2 від 03.03.2025 від договору, в якому повідомив, що ТОВ «М-Агро» вимушено відмовитись від поставки товару для укладеного Договору №99/ОБ від 26.02.2025 у зв`язку з непереборними обставинами, пов`язаними з тимчасовим накладенням санкцій на діяльність компанії поставника дронів AUTEL та неспроможністю наших закордонних партнерів поставити в Україну товар своєчасно.
На листі міститься підпис директора ТОВ «М-Агро» та печатка ТОВ «М-Агро.
Верховний Суд послідовно дотримується позиції, що повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами в месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності й допустимості таких доказів, а також обсягу обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).
Як вбачається із наданих роздруківок, спілкування проводилось із представниками ТОВ «М-Агро» за номером телефону +38(067)-771-94-99, який вказано у розділі інформація про здійснення зв`язку з юридичною особою в ЄДР, а також в спірному договорі, тому подане листування є належним доказом у справі.
Із зазначеного листування також вбачається, що ТОВ «М-Агро» визнає укладення договору №99/ОБ від 26.02.2025. Аналогічне визнання факту укладення договору викладене у поданих представником відповідача додаткових поясненнях у справі від 23.02.2026.
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що Договір про закупівлю №99/ОБ від 26.02.2025 дійсно був укладений між сторонами, а тому протилежні доводи відповідача, які були викладені до подання додаткових пояснень від 23.02.2026, суд визнає неспроможними.
Також суд звертає увагу на недобросовісну поведінку відповідача, який направив підписану ЕЦП тендерну пропозицію, отримав визначення позивачем переможця закупівлі та повідомлення про намір укласти договір, однак, роздрукувавши проект договору, замість підпису проставив у договорі факсимільне відтворення підпису, скріпивши його печаткою. При цьому позивач, діючи добросовісно, не мав засобів впливу на таку поведінку відповідача.
Відповідно до частин 1, 2, 3, ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно із частинеою 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Стаття 43 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлює загальні випадки нікчемності договору про закупівлю, зокрема 1) якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону; 2) укладення договору з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону; 3) укладення договору в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; 4) укладення договору з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону; 5) якщо назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником не відповідає товарам, роботам чи послугам, що фактично закуплені замовником.
Пунктом 3-7 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 3-8 цього розділу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 затверджено особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі - Особливості).
Таким чином, вказаною постановою як спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом встановлено особливості правового регулювання відносин, пов`язаних із здійснення публічних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану.
Пунктом 21 Особливостей визначено, що договір про закупівлю є нікчемним у разі:
1) коли замовник уклав договір про закупівлю з порушенням вимог, визначених пунктом 5 цих особливостей;
2) укладення договору про закупівлю з порушенням вимог пункту 18 цих особливостей;
3) укладення договору про закупівлю в період оскарження відкритих торгів відповідно до статті 18 Закону та цих особливостей;
4) укладення договору з порушенням строків, передбачених абзацами третім та четвертим пункту 49 цих особливостей, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 Закону з урахуванням цих особливостей;
5) коли назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником не відповідає товарам, роботам чи послугам, що фактично закуплені замовником.
Відповідно до абзацу третього пункту 49 з метою забезпечення права на оскарження рішень замовника до органу оскарження договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через п`ять днів з дати оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сторони погодили всі істотні умови, спірний Договір про закупівлю №99/ОБ від 26.02.2025 був чинним, а його умови були обов`язкові до виконання сторонами.
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4.1 Договору постачальник власними силами, засобами та за власний рахунок відповідно до умов даного договору зобов`язується здійснити поставку (доставку) товару до 05.03.2025 включно. 
У додаткових поясненнях відповідач визнає, що ним порушено первісний строк поставки, визначений до 05.03.2025 включно, але він своєчасно попередив позивача й повідомив можливі строки поставки з урахуванням затримки, зокрема 2 позиції товару до 07.03.2025, тобто на суму 1 593 318,60 грн. та "планова" допоставка 18 штук товаруна суму 6373 274,40 грн. до 25.03.2025 (тобто із затримкою на 20 днів). 
Доказів поставки товару до 05.03.2025, до 07.03.2025, до 25.03.2025 або в інший строк до матеріалів справи не подано. При цьому, суд погоджується з доводами відповідача про те, що переписка в месенджері не породила зміни договору, зокрема запропонований строк поставки не був погоджений замовником, а між сторонами не була укладена відповідна додаткова угода.
Суд звертає увагу на недобросовісну поведінку відповідача, який був ознайомлений з умовами проекту договору у складі оприлюдненої тендерної документації, зокрема у частині строків поставки, взяв участь у закупівлі, направив підписану ЕЦП тендерну пропозицію, яка була визнана переможною, отримав повідомлення позивача про намір укласти договір, роздрукував та направив позивачу скріплений печаткою примірник договору від 26.02.2025, однак вже 03.03.2025 листом №1 повідомив покупця про затримку поставки 2 одиниць товару на два дні та 18 одиниць товару (із запланованих до поставки 20 одиниць) на 20 днів, не надавши прицьому жодного документального підтвердження наявності об`єктивних обставин, що спричинили таку затримку, не пропонуючи укладення додаткової угоди та не надаючи проект такої додаткової угоди про продовження строку виконання зобов`язань.
Пунктом 14.3 Договору було встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, визначених пунктом 19 Особливостей, а саме 4) продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі.
З огляду на викладене, відмова покупця від продовження строку поставки відповідає чинному законодавству та умовам договору. 
Надалі відповідач листом від 03.03.2025 №2 взагалі відмовився від поставки «для укладеного Договору 99/ОБ від 26.02.2025 за предметом закупівлі ДК 021:2015:34710000-7» посилаючись на непереборні обставини, якими вважав тимчасове накладення санкцій на діяльність компанії поставника дронів AUTEL, та неспроможність закордонних партнерів поставити в Україну товар вчасно.
Суд вказує, що ні на досудовому етапі, ні під час провадження у справі відповідач не подав жодних документальних доказів існування форс-мажорних обставин, які у розумінні пункту 10.3 Договору мали бути підтверджені документом ТПП України.
За таких обставин викладена у листі від 03.03.2025 №3 відмова від поставки є грубим порушенням умов договору та основних принципів договірного права, відповідно до яких договір є обов`язковим для виконання; одностороння відмова від зобов`язань не допускається. Вказані обставини є істотним порушенням умов договору, в результаті чого позивач (покупець) був позбавлений можливості досягти корисної мети, задля досягнення якої була оголошена спірна закупівля та укладений договір (абзац другий частини 2 ст. 651 ЦК України).
Разом із тим, позаяк одностороння відмова постачальника від виконання зобов`язань в обраний спосіб не передбачена законом та договором, в порядку частини 3 ст. 651 ЦК України відсутні підстави вважати договір розірваним 03.03.2025.
Пунктами 7.2.2 та 12.6 Договору передбачено, що покупець має право достроково, в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань постачальником шляхом направлення офіційного листа про це постачальнику за адресою, яка зазначена в розділі 16 цього договору. Офіційний лист про розірвання цього договору надсилається постачальнику не пізніше ніж за 5 календарних днів до дня припинення (розірвання) договору. Цей договір вважається розірваним з дня, що зазначена в офіційному листі про розірвання договору.
Листом від 11.07.2025 №268 про розірвання договору в односторонньому порядку Управління ОР ЗОДА повідомило ТОВ «М-Агро» про розірвання договору про закупівлю №99/ОБ від 26.02.2025 з 17.07.2025.
У зв`язку з простроченням поставки товару позивач нараховує та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 002 793,40 грн., нараховану за період з 06.03.2025 по 16.07.2025.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 9.3 Договору встановлено, що за порушення строку поставки товару або строку заміни неякісного (невідповідного) товару на якісний (відповідний) в гарантійний період постачальник на вимогу покупця сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язань, за кожен день прострочення.
Відповідач, посилаючись на ст. 613 ЦК України, твердить про наявність прострочення кредитора - замовника, оскільки останній не надав жодної інформації про конкретне місце приймання-передачі товару. Відсутність інформації про місце приймання робить фізично неможливим будь-яке фактичне відвантаження товару, навіть якщо б він на певні дату з`явився у постачальника.
Вказані доводи є неспроможними.
Відповідно до ч.1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Пунктом 4.1 Договору передбачено, що постачальник зобов`язується не пізніше ніж за 1 день до дати поставки товару до м. Запоріжжя, повідомити про це покупця для отримання детальної інформації щодо місця приймання-передачі товару.
Суд зазначає, що замість направлення повідомлення про поставку товару у встановлений договором строк, відповідач надіслав позивачу лист вих.№1 від 03.03.2025 про затримку постачання товарної позиції, а далі лист-відмову вих.№2 від 03.03.2025 в якому товариство відмовилось від поставки.
Оскільки відповідач не направив повідомлення про поставку товару, натомість повідомив про затримку поставки, а в подальшому взагалі відмовився від виконання зобов`язання, підстави для застосування положень статті 613 ЦК України відсутні. 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Саме відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з поставки, оскільки не виконав його ні у строк, передбачений договором, ні станом на дату розірвання договору позивачем.
З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, встановив, що його виконано арифметично вірно, у зв`язку з чим, вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 1 002 793,40 грн. слід задовольнити повністю.
Крім того, з огляду на порушення строків поставки понад 30 днів, позивач нараховує та просить стягнути з відповідача штраф у сумі 527 786,00 грн., нарахований відповідно до п. 9.3 Договору.
Пунктом 9.3 Договору передбачено, що за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язань (п.9.3).
Суд звертає увагу сторін, що одночасне стягнення передбачених договором двох підвидів неустойки (пені та штрафу), не суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
По-перше, у даному випадку сторонами застосовано два підвиди неустойки, а в межах одного виду відповідальності сторонами може бути застосований різний набір санкцій, про що неодноразово наголошував Верховний Суд. По-друге, таке формулювання сторони погодили у Договорі на підставі вільного волевиявлення, що не суперечить положенням чинного законодавства. 
Крім того, стаття 61 Конституції України вміщена у розділі ІІ Конституції «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина» відповідно не розповсюджується на господарсько-правову відповідальність юридичних осіб у господарських зобов`язальних відносинах. 
Суд встановив, що відповідач порушив строки поставки товару більше ніж на 30 днів, матеріали справи не містять доказів поставки товару взагалі, відтак, суд погоджується, що у позивача виникло право для нарахування штрафу відповідно до п.9.3 договору.
Суд, перевіривши правильність нарахування штрафу позивачем, встановив, що такий здійснено арифметично вірно, розмір штрафу становить 527 786,00 грн. у зв`язку з чим, вказана вимога має бути задоволена повністю в заявленій сумі.
Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення неустойки, з огляду на таке.
Відповідно до частини четвертої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Зменшення суми неустойки є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
При цьому, у чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності 
Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2026 у справі №911/969/24.
Обгрунтовуючи клопотання про зменшення неустойки судом, відповідач твердить, що позивач, знаючи про затримку (лист Відповідача від 03.03.2025 та переписка в WhatsApp), свідомо відмовився від будь-якого узгодженого продовження строку; не вказав місце поставки, хоча договір покладає на нього обов`язок надати таку інформацію після отримання повідомлення від Постачальника; не розірвав договір оперативно, а натомість допустив тривале «формальне» існування договору та нарахування пені за період із 06.03.2025 до 17.07.2025.
Таку поведінку відповідач вважає такою, що не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості (ст.3, 13, 509 ЦК України); свідчить про невжиття Позивачем заходів щодо зменшення негативних наслідків, а навпаки - про створення умов для накопичення неустойки; кореспондує конструкції прострочення кредитора за ст. 613 ЦК України, принаймні з моменту, коли Позивач відмовився від продовження строку та не організував приймання товару.
Оцінивши наведені відповідачем аргументи, суд не вбачає підстав для зменшення пені. 
Доводи про ненадання позивачем відомостей про місце поставки судом вже були розглянуті та відхилені.
Суд вже відхилив також посилання відповідача на безпідставність відмови позивача продовжити строк поставки. Крім того, сам по собі факт відмови позивача від продовження строку поставки не свідчить про недобросовісність його поведінки чи створення умов для накопичення неустойки, оскільки погодження на продовження строку поставки або відмова від такого продовження є правом, а не обов`язком замовника. Також, право кредитора наполягати на належному та своєчасному виконанні зобов`язання прямо випливає зі змісту договірних правовідносин та положень чинного законодавства. 
Крім того, суд повторно звертає увагу, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили.
Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Документально підтверджених об`єктивних обставин, у тому числі обставин непереборної сили, а також доказів повідомлення про них у спосіб, встановлений розділом 10 Договору, матеріали справи не містять.
Посилання відповідача на зволікання позивача щодо ініціювання розірвання договору задля штучного збільшення періоду нарахування неустойки, суд відхиляє. Укладений між сторонами Договір про закупівлю №99/ОБ розділяє строк виконання зобов`язань з поставки (до 05.03.2025 включно) та строк дії договору (до 31.12.2025), відтак, враховуючи істотне порушення умов договору відповідачем, позивач правомірно ініціював розірвання договору у спосіб, передбачений договором, в межах строку його дії. Відповідач не був позбавлений права та можливості підтвердити документально наявність об`єктивних обставин, у тому числі обставин непереборної сили, у порядку та строки, встановлені договором, та самостійно ініціювати розірвання договору у спосіб, який відповідає чинному законодавству.
Відповідно до ст. 616 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. 
У даному випадку саме відповідач допустив недобросовісну поведінку та грубе порушення умов договору та вимог закону, у зв`язку з чим посилання на прострочення кредитора є безпідставним.
За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов Управління ОР ЗОДА повністю та ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «М-Агро» 1 002 793,40 пені та 527 786,00 грн. штрафу.
У зв`язку із задоволенням позову, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у розмірі 18 366,95 грн. повністю.
Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М-Агро» (07850, Київська область, Бучанський район, с. Клавдієво-Тарасове, вул. Центральна, буд. 10Е, ідентифікаційний код 39951406)
на користь Управління оборонної роботи Запорізької обласної державної адміністрації (69107, Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 164, ідентифікаційний код 4502170)
1 002 793,40 грн. (один мільйон дві тисячі сімсот дев`яносто три гривні сорок копійок) пені,
527 786,00 грн. (п`ятсот двадцять сім тисяч сімсот вісімдесят шість гривень нуль копійок) штрафу,
18 366,95 грн. (вісімнадцять тисяч триста шістдесят шість гривень дев`яносто п`ять копійок) судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення підписано 18.05.2026.

Суддя О.В. Конюх