справа № 619/5578/25
провадження № 2-о/619/57/26

РІШЕННЯ
іменем України
22 травня 2026 року         м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Калиновської Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересована особа – Міністерство оборони України,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 09.03.2023 року і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , познайомились у 1998 році, після чого у них виникли романтичні стосунки які згодом переросли в стосунки жінки та чоловіка що проживають однією сім`єю. ОСОБА_3 на момент знайомства із заявницею був розлучений та у зареєстрованому шлюбі не перебував. На початку 1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка разом. ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася спільна дитина - ОСОБА_4 . Заявниця та ОСОБА_3 разом виховували спільну дитину, дбали про її здоров`я, навчання та розвиток, брали участь у шкільному житті, вирішували побутові та сімейні питання, підтримували один одного, їх спільне проживання мало характер стабільних, тривалих, сімейних відносин. 15.11.2002 для забезпечення потреб сім`ї, ОСОБА_3 було придбано житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 . З 15.11.2002 р. ОСОБА_3 разом із заявницею та їх спільним сином оселились та проживали як сім`я у власному будинку ОСОБА_3 . Проживши разом близько 2 років, відносини ОСОБА_3 та заявниці зазнали змін, що призвело до поступового відчуження та втрати взаєморозуміння, та припинення відносин як жінки та чоловіка. У серпні 2003 року заявниця вийшла заміж за ОСОБА_5 , у зв`язку із чим прізвище заявниці було змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». У червні 2011 року шлюб між заявницею та ОСОБА_5 було розірвано. У серпні 2011 року заявниця вийшла заміж за ОСОБА_8 , у зв`язку із чим прізвище заявниці було змінено з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Фактично вказані шлюбні відносини тривали до 2013 року. У вересні 2016 року шлюб між заявницею та ОСОБА_8 було розірвано. В подальшому заявниця у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Зазначає, що за час, коли заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_3 не припиняв спілкування із заявницею та сином, намагався забезпечити їх всім необхідним. 24.05.2013 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, за змістом заповіту, належні ОСОБА_3 права на нерухоме майно він заповідав ОСОБА_1 . Загиблий не приховував факт існування заповіту, повідомляв ОСОБА_1 про свій намір забезпечити її та сина. Після складання заповіту, ОСОБА_1 за згодою ОСОБА_3 було змінено інформацію про зареєстроване місце проживання на: АДРЕСА_1 . Тобто, зареєстрованим місцем проживання заявниці стало домоволодіння ОСОБА_3 . 21.11.2013 ОСОБА_3 було видано довіреність, якою він уповноважив ОСОБА_1 продати належний ОСОБА_3 житловий будинок за ціну та на умовах на її розсуд. Довіреність була видана строком на п`ять років. Видання довіреності ОСОБА_3 пояснював своїм наміром надати у повне розпорядження власне майно заявниці. У січні 2016 року ОСОБА_3 одружився на громадянці України ОСОБА_9 . Після укладання шлюбу у 2016 році, ОСОБА_3 проживав разом зі своєю дружиною у Полтавській області. Однак, через несумісність характеру, протилежні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння шлюбні відносини у ОСОБА_3 не склалися. Восени 2022 року, ОСОБА_3 залишив Полтавську область, і повернувся у Харківську область, де оселився у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де була зареєстрована та проживала заявниця. Оскільки їх пов`язували давні стосунки, то протирічь та конфліктів між заявницею та ОСОБА_3 не виникало. 06.02.2023 року рішенням Котелевського районного суду Полтавської області по справі №535/1950/22, шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області, було розірвано. На початку 2023 року, після повернення ОСОБА_3 до Харківської області між ним та ОСОБА_1 відновилися близькі стосунки, вони почали проживати як сім`я. Після того, як шлюб ОСОБА_3 було офіційно розірвано, стосунки заявниці та ОСОБА_3 почали носити характер подружніх - як чоловіка та жінки. Вони вели спільний побут, піклувалися одне про одного, підтримували сімейний уклад життя та відкрито позиціонували себе як сім`я, чоловік та жінка. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з початку 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (до дня смерті ОСОБА_3 ). Вони мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, спільно сплачували комунальні послуги, купували товари повсякденного вжитку, здійснювали побутові ремонтні роботи, тобто об`єднували кошти та разом їх витрачали, мали спільний бюджет. Фактично, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали права та обов`язки подружжя, та планували зареєструвати шлюб коли їх матеріальне становище дозволить спланувати весілля, і коли зникне небезпека через бойові дії, які почались у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на території України. У серпні 2024 року ОСОБА_3 вступив до лав Збройних Сил України. Він був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та виконував обов`язки військової служби на посаді стрільця помічника гранатометника 2 взводу 4 роти 2 механізованого батальйону. 18.12.2024 виконуючи бойове завдання за призначенням, в ході бойових дій на околицях н.п. Новоданилівка Запорізької області, ОСОБА_3 загинув. 24.12.2024 ОСОБА_1 як дружині надійшло сповіщення в якому зазначалось, що її чоловік, ОСОБА_3 , 1971 р.н., загинув. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син заявниці та ОСОБА_3 .
Заявник вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно їй для отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця для отримання відповідних соціальних пільг від держави, а також отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка.
Ухвалою від 23.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Заявник, ОСОБА_1 , та її представник - ОСОБА_2 , в судовому засіданні просили встановити факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 09.03.2023 року і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Представник заінтересованої особи – Міністерства оборони України в призначене судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався заявник, оцінивши докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , у с. Новоданилівка Пологівського району Запорізької області.
У серпні 2024 року ОСОБА_3 вступив до лав Збройних Сил України, був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 та виконував обов`язки військової служби на посаді стрільця помічника гранатометника 2 взводу 4 роти 2 механізованого батальйону.
Згідно сповіщення сім`ї №527 вих. №11571 від 24.12.2024 стрілець помічник гранатометника 2 взводу 4 роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_3 , 1971 р.н., загинув.
Заявниця зазначила, що вона та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з початку 2023 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (до дня смерті ОСОБА_3 ). Мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, спільно сплачували комунальні послуги, купували товари повсякденного вжитку, здійснювали побутові ремонтні роботи, тобто об`єднували кошти та разом їх витрачали, мали спільний бюджет. 
Той факт, що ОСОБА_1 із ОСОБА_3 починаючи з 09.03.2023 року і до дня смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
З наданих заявницею фотознімків також вбачається її спільне з ОСОБА_3 проведення дозвілля, моменти спільного життя та родинного відпочинку.
Підтвердженням обставин проживання заявниці та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є наявні документи та інші докази, що свідчать про спільний побут, взаємні права й обов`язки, характерні для подружніх відносин.
Так, на момент спільного проживання в період з початку 2023 року по 18.12.2024 р. кожен із них в інших зареєстрованих шлюбах не перебував, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , виданим 04.11.2015 p.; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00049243971; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00049245471; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , виданим 20.09.2016 p.; рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 06.02.2023 по справі №535/1950/22.
Представником заявника, адвокатом для отримання інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію та розірвання шлюбу громадянином ОСОБА_3 , будо здійснено адвокатський запит до Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області, у відповідь на який Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області було відмовлено у наданні запитуваної інформації з огляду на відсутність родинних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
З метою отримання інформації про коло осіб, які мають право або можуть мати право на одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 і які звернулись із заявою про виплату такої допомоги, адвокатом було здійснено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_7 , у відповідь на який ІНФОРМАЦІЯ_8 було повідомлено, що вказані відомості не можуть бути надані з огляду, що вони можуть містити відомості про осіб, інтереси яких адвокат не представляє.
В зв`язку з чим, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 18.02.2026 клопотання представника заявника ОСОБА_2 задоволено; 
-витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 , висновок ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також (за наявності) - інформацію щодо можливого звернення інших членів сім`ї загиблого з приводу оформлення пільг або грошової допомоги; 
- витребувано у Дергачівського відділу ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ: 41403969, адреса: 62300, Харківська обл., м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 1, відомості, які містяться у Державному реєстрі актів цивільного стану про реєстрацію/розірвання шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; 
- витребувано у Дергачівського відділу ДРАЦС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ: 41403969, адреса: 62300, Харківська обл., м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 1, відомості, які містяться у Державному реєстрі актів цивільного стану щодо смерті батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , а саме: - ОСОБА_13 ; - ОСОБА_14 .
26.02.2026 Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області, по справі № 619/5578/25 від 18.02.2026 року щодо надання інформації про наявність актового запису про шлюб на ОСОБА_3 та про смерть ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , повідомлено наступне. Згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян значиться актовий запис про шлюб № 1 від 12.01.2016 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області на ОСОБА_3 та ОСОБА_15 . Шлюб розірвано на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області про розірвання шлюбу, справа №535/1950/22 від 06.02.2023 року. Одночасно повідомлено, що згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян значиться актовий запис про смерть № 521 від 09.02.2002 року, складений Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції на ОСОБА_14 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_9 та актовий запис про смерть № 363 від 31.01.2001 року, складений Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції на ОСОБА_16 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_10 .
26.03.2026 ІНФОРМАЦІЯ_11 , на виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 18.02.2026 по справі № 619/5578/25 стосовно надання висновку щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_3 , надано копію Висновку ІНФОРМАЦІЯ_7 від 09.06.2025 № 503/ОГД, щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_3 та Копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги від 13.03.2026 №19/д.
Актом обстеження №7 від 02.04.2025 встановлено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 фактично проживала (до моменту загибелі ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 , що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, а після смерті останнього питаннями стосовно поховання ОСОБА_3 займалась заявниця. Вказаний акт складено та підписано старостою ОСОБА_17 та сусідами: ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Актом обстеження №13-13/12 від 11.08.2025 підтверджується що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 з 2023 року до моменту загибелі останнього (18.12.2024 р.) фактично проживали разом, вели спільно господарство за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, доказом існування між заявницею та ОСОБА_3 фактичних шлюбних відносин є народження у 1999 році їхньої спільної дитини - ОСОБА_4 . 
Сам факт народження дитини підтверджує наявність тривалих, стабільних сімейних стосунків, оскільки виховання дитини передбачає спільну турботу, побут, розподіл обов`язків, матеріальну підтримку та спільне ведення домашнього господарства. 
Крім того, реєстрація батьківства ОСОБА_3 вказує на усвідомлене прийняття ним відповідальності за сім`ю.
Також, складення ОСОБА_20 заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області 24.05.2013 р. за реєстровим номером 1034, видача 21.11.2013 р. ОСОБА_3 довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківскього міського нотарільного округу Мороз Г.І., та зареєстровану за номером 5011, підтверджують намір ОСОБА_3 забезпечити майном заявницю та сина.
В подальшому, після смерті чоловіка, ОСОБА_1 звернулась із заявою від 08.05.2025 про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Мазюк Д.О. 
Вказане підтверджує, що загиблий не змінював свого рішення щодо розпорядження на випадок смерті, і вважав ОСОБА_1 дружиною.
Факт загибелі ОСОБА_3 обставини за яких загинув ОСОБА_3 (під час безпосередньої участі у бойових діях) підтверджуються: свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , виданим 01.01.2025 p.; сповіщенням сім`ї №527 від 24.12.2024 p.; лікарським свідоцтвом про смерть №7286 від 23.12.2024 р. і довідкою про причину смерті; довідкою №268 від 04.02.2025 p., про те, що ОСОБА_3 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України.
Крім того, підтвердженням обставин проживання заявниці та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є сповіщення сім`ї №527 від 24.12.2024 р. видане на ім`я ОСОБА_1 , як дружини загиблого; свідоцтво про поховання, виданим ОСОБА_1 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, наданого на запит ОСОБА_1 , акт обстеження №7 від 02.04.2025 р. та акт обстеження №13-13/12 від 11.08.2025 р.
Також, факт подачі у якості дружини ОСОБА_1 заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, та подальшим опрацюванням цієї заяви ІНФОРМАЦІЯ_12 та ІНФОРМАЦІЯ_8 , з подальшим направленням до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України. Вказане встановлюється виходячи з: листа №503/3 від 09.06.2025 р.; листа з Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України; листа з ІНФОРМАЦІЯ_13 №5090/С від 10.04.2025 р.; копією висновку ІНФОРМАЦІЯ_7 від 09.06.2025 № 503/ОГД, щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця ОСОБА_3 та копією витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги від 13.03.2026 №19/д.
Додатково, підтвердженням обставин щодо ведення спільного господарства, об`єднання коштів заявниці та загиблого у спільний сімейний бюджет, спільне споживання та сплату комунальних платежів, слугують квитанції за спожиту електроенергію у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , виписка про рух грошових коштів на банківському рахунку заявниці.
Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно ОСОБА_1 для отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця для отримання відповідних соціальних пільг від держави, а також отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
У статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Вирішуючи питання, чи належить заявниця до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, які відповідно до статті 161 Закону №2011-XII мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21, застосовуючи положення статей 1, 3 Сімейного кодексу України, зазначила, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.
При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.
Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 207/3371/17.
Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.
У Постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року в справі № 369/16486/18.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці.
Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. 
Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством.
Факт спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_3 починаючи з 09.03.2023 року і до дня смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.
Суд звертає увагу на те, що саме заявниці було адресоване сповіщення про загибель ОСОБА_3 , де зазначено, що загинув її чоловік.
Надані докази та показання свідків підтверджують факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_3 , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, піклування чоловіка та жінки один про одного.
Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявниця ОСОБА_1 із ОСОБА_3 проживали у період з 09.03.2023 року і до дня смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю як чоловік та дружина, а тому заяву підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до абз.1 ч. 6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, ст.ст. 15,16, 29, 1216-1218, 1221, 1268 ЦК України, керуючись статтями 258, 259, 263-265, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересована особа – Міністерство оборони України задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з 09.03.2023 року і до дня смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_3 .
Заінтересована особа: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ 00034022, адреса: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6,

Суддя Л. В. Калиновська