Справа №601/1120/26 
Провадження № 3/601/379/2026 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Клим Т.П., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №644907, 19.04.2026 о 17:11:00 в с. Плоске по вулиці Шевченка, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився зі згоди водія з використанням газоаналізатора алкотест 6810 Драгер, проба позитивна результат 1,33‰, з результатом згідний. Від проходження додаткового огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров`я КНП «Кременецька опорна лікарня» відмовився. Від керування відсторонений. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги пункту 2.9.А ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 прибув, вину визнав та просив розстрочити штраф у зв`язку з важким матеріальним становищем. 
Відповідно до ст.278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Таким чином, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Окрім цього, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Вина ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, доведена наступними належними та допустимим доказами, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №644907 від 19 квітня 2026 року, який складений у відповідності до вимог статті 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення. З правами та обов`язками ОСОБА_1 ознайомлений;
-відеозаписом на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1  транспортним засобом, а також пропозицію працівників поліції огляду на місці зупинки та медичного огляду для визначення ступеня сп`яніння, наявність ознак алкогольного сп`яніння, та відмову ОСОБА_1 ;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів – результат огляду 1,33 проміле, тест №6887; 
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КПН «Кременецька районна опорна лікарня» від 19.04.2026;
-копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7054326 відносно  ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП;
-копією постанови Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 листопада 2025 року, що набрала законної сили 09.12.2025. Якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1  наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, тобто повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, оскільки докази її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи, повно та всебічно досліджені під час розгляду справи.
При накладенні адміністративного стягнення, суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, ступінь вини, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його майновий стан, враховуючи обставини, які пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
З урахуванням положень ст. 304 КУпАП, згідно якої питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову, а тому, з урахуванням обставин, що ускладнюють для  ОСОБА_1 виконання даної постанови, суд вважає за можливе розстрочити сплату адміністративного штрафу на 10 місяців щомісячним платежем у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Згідно статті 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у проваджені по справі про адміністративне правопорушення, особою на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. 
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, вважаю, що з  ОСОБА_1  слід стягнути в дохід держави судовий збір відповідно до закону.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 122-4, 130, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді сплати штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000.00 (тридцять чотири тисячі) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Штраф сплатити за наступними реквізитами: отримувач ГУК у Терноп.обл./Тернопол.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37977599, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA798999980313060149000019001, код класифікації доходів бюджету 21081300.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення в розмірі 665 гривень 60 копійок, який сплатити за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України(ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106. 
Розстрочити ОСОБА_1 виплату штрафу строком на 10 (десять) місяців щомісячною сплатою у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання постанови законної сили.
Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у виді штрафу зупинити до закінчення строку відстрочки.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: