ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/245/26
Провадження № 2/292/272/26 
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області
головуюча суддя Гуц О.В. секретар судового засідання Риданова Г.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в с-щі Пулини цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ТАЙГЕР-ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У С Т А Н О В И В :

В березні 2026 року позивач ТОВ "Фінансова Компанія "ТАЙГЕР-ФІНАНС" звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що14.06.2024 ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» було укладено кредитний договір №17466236, згідно з умовами якого відповідачка отримала 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій.
Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит, але відповідачка зі свого боку не виконала умов кредитного договору, у зв`язку з чим сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить 20466,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 15966,00 грн. та простроченої заборгованості за штрафами в розмірі 1500,00 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором №17466236 від 14.06.2024 у розмірі 20466,00 грн., судові витрати у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Ухвалою Пулинського районного суду Житомирської області від 26.03.2026 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 
У судове засідання представник позивача не з"явився, у поданій позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідачка у судове засідання, призначене на 22.04.2026, не з"явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася за вказаною в позовній заяві адресою. До суду повернувся конверт з відміткою про його невручення у зв"язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
В судове засідання, призначене на 14.05.2026, відповідачка не з"явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Будь-яких заяв від неї, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. 
З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує щодо такого вирішення справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. 
За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 14.06.2024 між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №17466236. Договір підписано відповідачкою одноразовим ідентифікатором m4o7a2yv.
Відповідно до п.1.1. вказаного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника. Типом кредиту є кредит.
Згідно п.1.2. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 3000 грн.
Відповідно до п.1.3. вказаного договору, кредит надається/видається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 14.06.2024. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів.
Згідно п.1.4. договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником відповідно до графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (за умови дотримання графіку платежів): 09.06.2025.
Відповідно до п.1.5. вказаного договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 17631 грн. в грошовому виразі та 9300 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1 договору. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 20631 грн. Денна процентна ставка становить 1.2.
Згідно п.1.5.1. договору, пільгова процентна ставка за користування кредитом становить: 1,2% річних.
Відповідно до п.2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківську платіжну картку/особистий рахунок позичальника (уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача).
Згідно п.2.2.2. договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної з дати наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. База для нарахування процентів: 3000.
Відповідно до п.2.2.3 за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: - Пільгова процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується лише протягом пільгового періоду користування кредитом. Після закінчення строку пільгового періоду нараховується стандартна процентна ставка. Строк періоду: 21 календарних днів з 14.06.2024 по 05.07.2024. - Стандартна процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується з першого дня стандартного періоду. Строк періоду: 339 календарних днів з 06.07.2024 по 09.06.2025.
Невід`ємною частиною договору є його Додаток №3 Графік платежів за договором про споживчий кредит №17466236 від 14.06.2024 з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії Договору, згідно якого відповідачка отримала 3000,00 грн та мала повернути їх 09.06.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 21, всього 360, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 3000,00 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 3000,00 грн., проценти за користування кредитом усього 17631 грн., реальна річна процентна ставка - 9300 %, загальна вартість кредиту - 9300%. Загальна вартість кредиту складає 20631 грн.
У графі графіку платежів "Позичальник" зазначено електронний підпис відповідачки, яким підписано графік платежів «одноразовий ідентифікатор: m4o7a2yv, підтверджено електронною позначкою часу- 14.06.2024 15:02:04. 
Основні умови договору №17466236 від 14.06.2024викладені в Паспорті споживчого кредиту продукту, тип кредиту - кредит, сума/ліміт кредиту - 3000 грн., мета отримання кредиту - задоволення потреб споживача/позичальника, строк кредитування - 360 днів, процентна ставка, процентів річних: пільгова процентна ставка - 1,2% в день, річна пільгова відсоткова ставка - 438% яка нараховується пільговий період 21 день, стандартна (базова) процентна ставка - 1,5% в день, річна стандартна (базова) процентна ставка - 547,5% яка нараховується після закінчення пільгового періоду і до закінчення строку кредитування 1.5., тип процентної ставки - фіксована, загальні витрати за кредитом - 17631 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом - 20631 грн., реальна річна процентна ставка, процентів річних - 9300%.
Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс», ОСОБА_1 підписала укладений договір №17466236аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - m4o7a2yv,який направлено 14.06.2024 о 15:01:16 на номер телефону - НОМЕР_1 .
Факт отримання коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім», із якого вбачається, що 14.06.2024 була здійснена транзакція №1424174040 у розмірі 3000 грн. на карту ОСОБА_1 № НОМЕР_2 . 
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №17466236 від 14.06.2024, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 20466,00 грн., з яких: тіло кредиту 3000 грн., проценти 15966,00 грн., штраф 1500 грн..
Позивачем з метою досудового врегулювання спору на адресу за місцем реєстрації ОСОБА_1 була направлена претензія вих.№23705755/323 від 07.01.2026, однак відповідачка не повернула кредит.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Згідно з ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно ст.3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» норми вказаного Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення кредитного договору з відповідачем в електронному вигляді шляхом підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що відповідає Закону України "Про електронну комерцію".
Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Поданими доказами позивачем ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» доведено виконання своїх зобов"язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме - відповідачці надано кредит на суму 3000 грн., який 14.06.2024 перерахований на картковий рахунок відповідачки.
У той же час, ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не повернула отримані кредитні кошти та не сплатила нараховані відсотки, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом.
Згідно з розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 09.06.2025 становить 20466 грн. та складається з основного боргу - 3000 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 15966 грн., простроченої заборгованості за штрафами – 1500 грн..
Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками після 21.08.2024, виходячи з наступного.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування та передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Судом встановлено, що кредитний договір №17466236 між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та відповідачкою укладений 14.06.2024. З огляду на внесені зміни до Закону, визначення відсотків у договорі за користування кредитними коштами та їх подальше нарахування мало здійснюватися відповідно до п.5 ст.8, п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", а саме - за процентною ставкою з 21.08.2024 не більше 1%.
Однак, під час нарахування процентів після 21.08.2024 положення Закону порушені, оскільки ОСОБА_1 нарахування процентів здійснювалось за ставкою 1,5 %, а не 1%, як передбачено Законом.
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню проценти з згідно розрахунку проведеного судом з урахуванням положень Закону України "Про споживче кредитування": 
- з 14.06.2024 по 05.07.2024 на загальну суму 756 грн., з розрахунку: 3000 грн. х 1,20% х 21 дня;
з 06.07.2024 по 20.08.2024 на загальну суму 2160 грн., з розрахунку: 3000 грн. х 1,50% х 48 дні;
з 21.08.2024 по 08.06.2025 на загальну суму 8760 грн., з розрахунку: 3000 грн. х 1,00% х 292 дні.
При зазначених обставинах, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки на загальну суму 11676 грн. (756+2160+8760 грн.).
З викладеного розрахунку вбачається, що несплачена відповідачкою сума процентів за користування кредитними коштами становить 11676 грн., у той час як позивачем заявлено до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 159660 грн.
Беручи до уваги, що ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, а тому суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 14676 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 3000 грн., заборгованість за відсотками - 11676 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки штрафу суд зазначає наступне.
Відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитний договір №17466236 від 14.06.2024 укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п.18 Перехідних положень ЦК України.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, суд вважає, що нарахування штрафу в сумі 1500,00 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає.
Щодо вимог про відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне.
Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідност.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
В матеріалах справи наявні договір про надання правової (правничої) допомоги №0207 від 02.07.2025, який укладений між ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», акт №323 наданих послуг від 14.01.2026, відповідно до якого сума наданих послуг становить 8000,00 грн., детальний опис наданих послуг, згідно якого адвокатом затрачено 6 год. 30 хв. на надання послуг, а саме усної консультації клієнта, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції, складення позовної заяви та подання її до суду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 8000,00 грн. неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (14676,00/20466,00)х2662,40= 1909 грн. 18 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ТАЙГЕР-ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» (код ЄДРПОУ 43561909, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, банківські реквізити: НОМЕР_4 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335) заборгованість за кредитним договором №17466236 від 14.06.2024 в розмірі 14676 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 00 (нуль) коп., судовий збір в сумі 1909 (одна тисяча дев"ятсот дев"ять) грн. 18 (вісімнадцять) коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 (нуль) коп.
В іншій частині позову відмовити.
Відповідачу, який не з"явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. В. Гуц