ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2026 Справа № 914/234/26 

м. Львів
Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Анни – Сніжани Дудяк розглянув матеріали справи
за позовом: Садівничо – городнього кооперативу «Мічурінець – природоперетворювач», м. Львів,
до відповідача:  ОСОБА_1 , м. Львів,
предмет позову: стягнення 11 000,00 грн,
підстава позову: порушення зобов`язань по сплаті членських внесків,
за участю представників:
позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився.
1. ПРОЦЕС
1.1. До Господарського суду Львівської області 26.01.2026 надійшла позовна заява Садівничо – городнього кооперативу «Мічурінець – природоперетворювач» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 11 000,00 грн. 
1.2. Суд отримав витяг з Єдиного демографічного реєстру від 03.02.2026 стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого 20.07.1977 зареєстровано місце проживання відповідача у АДРЕСА_1 .
1.3. Ухвалою суду від 03.02.2026 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалу про відкриття провадження відповідач не отримав, кореспонденція повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
1.4. Хід судових засідань відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема, суд встановив, що у витягу з Єдиного демографічного реєстру стосовно відповідача вказано, що 03.11.2025 знято з реєстрації. Позивач не надав інших адрес чи засобів зв`язку з відповідачем.
1.5. Відповідно до ч. 10 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
1.6. Відповідно до ст. 122 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
1.7. Тому про судові засідання 08, 15 і 29 квітня 2026 року суд оприлюднював повідомлення на вебсайті судової влади. 
1.8. Відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
1.9. Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
1.10. Одним із принципів господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
1.11. Неявка відповідача є систематичною упродовж всього часу розгляду справи, тому повторна його неявка не перешкоджає вирішенню спору за його відсутності, а враховуючи розумні строки розгляду справи та змагальність сторін, у суду відсутні підстави для повторного відкладення засідання поза межами строків розгляду справи.
1.12. У судовому засіданні 29.04.2026 суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.
2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН
2.1. Спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, зобов`язань по сплаті членських і цільових внесків за період 2023 – 2025 років у загальному розмірі 11 000,00 грн. 
2.2. Відповідач ухвали суду не отримував, про дату та час судових засідань повідомлений у спосіб розміщення на вебсайті судової влади України повідомлень, права участі в судових засіданнях і на подання відзиву не реалізував. 
3. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
3.1. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.04.2019 зареєстровано Садівничо – городній кооператив «Мічурінець – природоперетворювач», перелік засновників – всього 277 членів кооперативу. 
3.2. Відповідно до Статуту Садівничо – городнього кооперативу «Мічурінець – природоперетворювач», затвердженого 29.08.1998, Садівничо-городній кооператив «Мічуринець-природоперетворювач» є добровільним об`єднанням громадян, для ведення господарської діяльності з метою поліпшення свого економічного та соціального стану. Кооператив створюється для забезпечення умов спільного використання території та майна, що знаходиться в загальному користуванні, дороги, проїзди, огорожа, водогони, свердловини, електрозабезпечення, охоронні зони та інше спільне майно (п. п. 1.1, 1.2).
3.3. Відповідно до витягу з протоколу № 36 Загальних зборів членів Садівничо – городнього кооперативу «Мічурінець – природоперетворювач» від 15.03.2024 обрали головою ОСОБА_2 . 
3.4. Відповідно до п. 1.4 Статуту членами кооперативу є громадяни України, які рішенням загальних зборів прийняті в члени кооперативу. 
3.5. Відповідно до витягу з протоколу № 37 Загальних зборів членів садівничо – городнього кооперативу «Мічурінець – природоперетворювач» від 09.08.2025 в члени кооперативу як власника земельної ділянки кадастровий номер 4610137500:08:001:0332 (у зв`язку з набуттям права власності на земельну ділянку та відповідно до поданої заяви) прийнято ОСОБА_1 . 
3.6. Голова кооперативу видав довідку від 03.01.2026 про дійсне членство в кооперативі громадянина ОСОБА_1 та перебування у його власності земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0716 га. 
3.7. Загальні збори кооперативу 16.05.2018 затвердили розмір членських на 2018 – 2023 роки – 400,00 грн в рік, розмір цільових та вступних внесків на 2018 – 2023 роки – 500,00 грн.
3.8. На 2024 рік затверджено розмір членських внесків у розмірі 200,00 грн в місяць, а цільових і вступних – 1 500,00 грн (витяг з протоколу № 30 загальних зборів від 16.08.2023), а на 2025 рік – 350,00 грн в місяць, а цільових і вступних – 2 000,00 грн (витяг з протоколу № 35 загальних зборів від 15.03.2025).
4. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО СУТІ СПОРУ
4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в попередньому судовому засіданні, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, враховуючи таке. 
4.2. Як встановлено судом вище та відповідає Статуту позивача, відповідач з 09.08.2025 є членом Садівничо – городнього кооперативу «Мічурінець – природоперетворювач». Доказів набуття членства в кооперативі раніше не подано та не обґрунтовано, доказів фактичного набуття прав на землю не надано.
4.3. Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. Члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 695/2665/16-ц).
4.4. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, житлово-будівельні (житлові), обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.
4.5. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.12.2019 у справі № 904/4887/18 вказала, що обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту. Особи, які є членами створеного ним обслуговуючого кооперативу, є правомочними брати участь в управлінні обслуговуючим кооперативом, отримувати певну частку активів обслуговуючого кооперативу в разі ліквідації останнього відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами, що випливають з їх участі у кооперативі.
4.6. За змістом наведених вище норм корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами. Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. Аналогічний за змістом висновок у відповідних правовідносинах викладено, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (провадження № 12-8гс19).
4.7. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про кооперацію» кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. 
4.8. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів (ст. 11).
4.9. Відповідно до розділу 4 Статуту член кооперативу зобов`язаний дотримуватися статуту, виконувати свої обов`язки перед кооперативом, пов`язані з участю в його діяльності та рішення загальних зборів, виборних органів управління та контролю; своєчасно сплачувати податок на землю, місцеві збори, вступні, членські та цільові внески у розмірах та в термін встановлення загальними зборами (зборами уповноважених). 
4.10. Відповідно до п. 5.2 Статуту майно кооперативу утворюється з внесків їх членів, прибутків, отриманих від реалізації товарів, продукції, цінних паперів та іншої діяльності, не забороненої чинним законодавством України.
4.11. Загальні збори як вищий орган управління кооперативом встановлюють розмір вступного, членського та цільового внесків, терміни та порядок їх оплати (п. 6.1 Статуту).
4.12. Відповідно до встановлених вище обставин справи відповідача включено до членів кооперативу 09.08.2025, про що зазначено у рішенні Загальних зборів членів Кооперативу. Тому з цього часу у відповідача існують права та обов`язки члена кооперативу.
4.13. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).
4.14. Верховний Суд у постанові від 30.11.2021 у справі № 910/21182/15 виходить з того, що:
- обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи;
- важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою;
- одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів.
4.15. Суд звертається до категорії стандарту доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
4.16. Здійснюючи аналіз довідки про заборгованість ОСОБА_1 за 2023, 2024 та 2025 роки та співставляючи їх із часом виникнення обов`язків члена кооперативу у відповідача – 09.08.2025, суд зазначає таке.
4.17. Згідно з довідкою про заборгованість від 03.01.2026 сума заборгованості ОСОБА_1 за 2023, 2024 та 2025 роки станом на 01.01.2026 становить 11 000,00 грн: за 2023 рік – 900,00 грн, за 2024 рік – 3 900,00 грн включно з такими нарахуваннями: членські внески 200,00 грн * 12 місяців = 2 400,00 грн та 1 500,00 грн цільові внески, за 2025 рік – 6 200,00 грн, включно з такими нарахуваннями: членські внески 350,00 грн * 12 місяців = 4 200,00 грн та 2 000,00 грн цільові внески.
4.18. Враховуючи відсутність доказів членства відповідача в кооперативі упродовж 2023 – 2024 років та до 09.08.2025, суд зазначає, що відсутні підстави включення до суми заборгованості нарахованих сум за вказані періоди. Такими безпідставними сумами за 2023 - 2024 роки є 8 700,00 грн, а за 2025 рік – 2 450,00 грн (сім місяців 2025 року, у яких відповідач не був членом кооперативу).
4.19. Враховуючи затверджений розмір членських внесків на 2025 рік – 350,00 грн за один місяць і право позивача нараховувати такі відповідачу, починаючи з серпня, сума нарахованих членських внесків становить 1 750,00 грн. 
4.20. Розмір цільових внесків затверджено у сумі 2 000,00 грн незалежно від кількості місяців, тому така сума обґрунтовано включена в розмір заборгованості. 
4.21. Резюмуючи, суд доходить висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог і доведення підстав для стягнення з відповідача 3 750,00 грн як заборгованості по сплаті цільових і членських внесків за 2025 рік. Вимога про включення до заборгованості суми внесків по попередніх періодах є необгрунтованою та задоволенню не підлягає.
4.22. Здійснюючи розподіл понесених судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Садівничо – городнього кооперативу «Мічурінець – природоперетворювач» (79068, Львівська область, місто Львів, вулиця Гетьмана Мазепи, будинок 11 а, квартира 71, ідентифікаційний код юридичної особи 19335714) 3 750,00 грн основного боргу та 907,61 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 04.05.2026.

Суддя Матвіїв Р.І.