ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/853/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Трофімова І.В. 
при секретарі судового засідання Сидоренко О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична  компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25,  код ЄДРПОУ 00100227) 	
до 	Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057,  м. Харків, вул. Гоголя, 10, код ЄДРПОУ 42206328) 	
про 	стягнення 396'254'193,84 грн 	
за участю представників:
позивача - Гур`янова С.Б.; 
відповідача - Комарова М.С., 

ВСТАНОВИВ:

19.03.2026 Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" основний борг в розмірі 396'254'193,84 грн, 3% річних в розмірі 1'639'482,82 грн, збитки від інфляції в розмірі 931'840 грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, почато у справі підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 16 квітня 2026 року о 09:45.
02.04.2026 відповідач подав відзив (вх.№ 7924), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що надані позивачем копії актів приймання-передачі послуг не є такими, що відображають фактичний обсяг наданих послуг, а містять віртуальні, непідтверджені документально обсяги наданої послуги на остатній день місяця, що дає підстави для однозначного твердження, що визначення фактичного обсягу наданої послуги, з подальшим застосуванням в розрахунках не відбувалось, а дані, зазначені в актах приймання-передачі послуг, не є достовірними та не можуть бути використані як підтверджена база нарахування штрафних санкцій за умовами Договору. Також, на переконання відповідача, твердження позивача про те, що ОСП правомірно нарахував і зазначив в актах та надісланих з ними рахунках вартість наданих послуг не відповідає дійсності. Так, до фактичних обсягів послуги, самостійно визначених позивачем в актах приймання-передачі, в порушення вимог КСП додатково включено обсяг передачі електричної енергії споживачам, з якими позивач уклав договір на передачу електричної енергії і які оплачують послуги з передачі безпосередньо позивачу. Такими споживачами у спірний період були ДП "Завод "Електроважмаш" (правонаступник - Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ"), АТ "Харвест", АТ "ХАРП", ДП "ХАЗ", АТ "Автозапчастина", ТОВ "Колега", ТОВ "ІПРІС-ПРОФІЛЬ". Отже, на переконання відповідача, всі розрахунки зроблені невірно та явно мають завищені та подвійні нарахування, що, в свою чергу, свідчить про недостовірність доказів, так як у відповідності до вимог ст. 78 ГПК України - достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
У зв`язку з вагітністю та пологами судді Лавренюк Т.А., розпорядженням керівника апарату суду №103/2026 від 24.04.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №922/853/26.
На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справі № 922/853/26 визначено суддю Трофімова І.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2026.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.04.2026 справу №922/853/26 прийнято до розгляду та розпочато її розгляд спочатку в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 13 травня 2026 року на 14:30 год.
08.05.2026 позивач подав відповідь на відзив (вх.№ 11146), в якій зазначив, що в разі якщо дані не проходять валідацію, то вони не вносяться до бази даних комерційного обліку електричної енергії та не передаються АКО – НЕК "УКРЕНЕРГО". У Приватного акціонерного товариства "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" як ліцензіата, який здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії наявний електронний кабінет, і як слідство, наявна повна, достовірна інформація щодо фактичних обсягів Послуги з передачі електричної енергії від НЕК "Укренерго". Приватне акціонерне товариство "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" не зверталось до ППКО – АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" для перевірки даних, які здійснюються ППКО на етапах збору результатів вимірювання, формування первинних даних комерційного обліку, формування валідованих даних комерційного обліку. Приватне акціонерне товариство "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" не зверталось ні до АКО – НЕК "УКРЕНЕРГО" а ні до Регулятора - НКРЕКП про відкриття суперечки щодо даних комерційного обліку та фактичних обсягів послуги з передачі електричної енергії. Також позивач звернув увагу, що всі акти приймання передачі, акти коригування до актів приймання передачі підписані відповідачем без зауважень. 
14.05.2026 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх.№ 11716), в яких вказав, що на адресу Товариства у квітні 2026 року також були надіслані Акти коригування за 2023 рік, що підтверджує позицію відповідача, що на теперішній час фактичний обсяг переданої електричної енергії за спірний період остаточно не визначений, тому відповідач вважає, що позов поданий передчасно та не підлягає задоволенню, оскільки станом на теперішній час невідома сума основного боргу та, відповідно, неможливо здійснити розрахунок 3% річних та інфляційних втрат.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 червня 2026 року о 15:00.
09.06.2026 відповідач подав заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 396'254'193,84 грн, у зв`язку з його сплатою. 
09.06.2026 відповідач подав клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження (вх.№ 14035) та клопотання про призначення судової експертизи (вх.№ 14054).
Крім того, відповідач у клопотанні про призначення судової експертизи просить визнати поважними причини неподання Акта коригування №ПРА_К-0014411 від 10.04.2026, яким скоригована послуга за січень 2026 року, Акта № ПРА_К-00114555 від 13.04.2026, яким скоригована послуга за липень 2023 року, Акта № ПРА_К-00114614 від 23.04.2026, яким скоригована послуга за серпень 2023 року, Акта № ПРА_К-0014266 від 02.04.2026, яким скоригована послуга за серпень 2025 року.
Суд, дослідивши подані відповідачем акти коригування, враховуючи те, що ці акти не могли бути подані разом із відзивом, вважає за необхідне поновити відповідний процесуальний строк та приєднати вказані акти до матеріалів справи. 
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.06.2026 розгляд справи по суті відкладено на 17 червня 2026 року о 14:30.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.06.2026 розгляд справи по суті відкладено на 24 червня 2026 року о 15:45.
24.06.2026 позивач подав заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 396'254'193,84 грн, у зв`язку з його сплатою відповідачем. 
24.06.2026 позивач подав заперечення на клопотання відповідача про повернення на стадію підготовчого провадження (вх.№ 14035) та про призначення судової експертизи (вх.№ 14054). 
Представник позивача в судовому засіданні 24.06.2026 проти призначення експертизи та повернення на стадію підготовчого провадження заперечував, позовні вимоги підтримав, з урахуванням оплати відповідачем основного боргу.
Представник відповідача у судовому засіданні 24.06.2026 підтримав подані клопотання (вх.№ 14035, 14054), проти задоволення позовних вимог заперечував.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення судової експертизи, суд зазначає таке.
У відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд: вирішує питання про призначення експертизи. Згідно із п. 1, 2 ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Приписами статті 98 ГПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.
Вирішуючи питання призначення у справі судової експертизи, суд враховує, що тягар доведення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються заперечення лежить на стороні, яка на них посилається, а судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування; якщо наявні в матеріалах справи докази є взаємно суперечливими.
Сама лише наявність клопотання сторони про призначення експертизи у справі, за відсутності передбачених статтею 99 Господарського процесуального кодексу України умов, необхідних для її призначення, не є безумовною підставою для призначення судом відповідної експертизи.
Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.
Так, предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення основної заборгованості (яка вже оплачена відповідачем у повному обсязі), 3% річних та інфляційних втрат за допущення відповідачем прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 № 0099-02024-ПП в частині оплати наданих послуг за період з грудня 2025 року по січень 2026 року.
Відповідач стверджує, що надані позивачем, в якості додатку копії Актів приймання-передачі Послуги не є такими, що відображають фактичний обсяг наданої послуги, а містять віртуальні, непідтверджені документально обсяги наданої послуги на останній день місяця, що дає підстави для однозначного твердження, що визначення фактичного обсягу наданої послуги, з подальшим застосуванням в розрахунках не відбувалось, а дані, зазначені в актах приймання передачі Послуги, не є достовірними та не можуть бути використані як підтверджена база нарахування штрафних санкцій за умовами Договору.
На переконання відповідача, єдиною можливістю визначити фактичний обсяг наданих послуг позивачем та відповідно визначити базу нарахування для штрафних санкцій, а також здійснити вірний розрахунок штрафних санкцій є призначення судової експертизи у справі.
Відповідач ставить перед експертом питання, зокрема, який саме фактичний обсяг за послуги з передачі за грудень 2025 року - січень 2026 року включно для ПрАТ "Харківенергозбут" є вірним.
Проте, такий обсяг зазначений у наданих позивачем актах, в матеріалах справи наявні Акти коригування за спірний період, і відповідач не позбавлений права і можливості спростувати належними та допустимими доказами вказаний обсяг чи підтвердити його. Поряд з цим, контррозрахунку відповідачем не надано.
Суд звертає увагу, що умовами пункту 6.5. Договору про надання послуг з передачі електричної енергії передбачено, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акту. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
Також, у п. 5.3. Договору закріплено, що кожна із Сторін має право ініціювати перевірку погодинних обсягів передачі електроенергії спільно з представниками відповідних Постачальників послуг комерційного обліку.
Таким чином, умовами Договору чітко встановлено можливість як оскарження зазначених в акті приймання-передачі Послуги, так і ініціювання перевірки погодинних обсягів передачі електроенергії.
Разом з цим, матеріали справи не містять доказів, що у встановлений договором строк відповідачем направлялися до позивача повідомлення щодо оскарження вартості та/або фактичних обсягів наданих послуг, або ж ініційовано перевірку погодинних обсягів передачі електроенергії, можливість чого прямо встановлена умовами Договору.
Отже, відповідач не використовував передбачені Договором механізми задля доведення, як він вважає, інших обсягів наданих послуг за Договором, шляхом оскарження визначеного обсягу наданих послуг або ініціювання перевірки погодинних обсягів передачі електричної енергії.
При цьому позиція відповідача щодо невідповідності обсягів наданих послуг виникла після подання позивачем позовної заяви і відповідачем не надано доказів реалізації своїх прав, шляхом застосування передбаченого Договором механізму оскарження вартості та/або фактичного обсягу отриманих Послуг.
Водночас акти приймання-передачі послуг за спірний період підписані сторонами, що вказує на те, що відповідач ознайомився з визначеними в актах обсягами наданих послуг.
Також відповідачем на вирішення експертизи ставиться питання: "Чи враховані у фактичних обсягах за послуги з передачі (які є базою для нарахування 3% річних) за період грудень 2025 - січень 2026 року включно для ПрАТ "Харківенергозбут" обсяги передачі для ДП "Завод "Електроважмаш" (правонаступник - Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ МАШИНИ"), АТ "Харвест", АТ "ХАРП", ДП "ХАЗ", АТ "Автозапчастина", ТОВ "Колега", ТОВ "ІПРІС-ПРОФІЛЬ" згідно укладених з ними договорів?"
Разом з цим, посилаючись на факт додаткового включення позивачем обсягу переданої електричної енергії вказаним споживачам, з якими позивач уклав договір на передачу електричної енергії і які оплачують послуги з передачі безпосередньо позивачу, відповідач не надає жодного доказу на підтвердження такої обставини. У зв`язку цим такі доводи відповідача є припущенням.
Як зазначено вище, відповідач за спірний період підписав акти приймання-передачі послуг, проте не подавав до позивача скарги щодо обсягів або розміру наданих послуг у відповідності до п. 6.5. Договору, а також не ініціював перевірку погодинних обсягів передачі електроенергії.
Суд також наголошує, що наявність актів коригування не звільняє відповідача від обов`язку щодо оплати актів надання послуг, які вже були підписані між сторонами, але створює підстави для врахування переплати (у разі її наявності) в наступному періоді. 
Щодо питання правильності визначення вартості наданої послуги, то відповідачем не доведено, що це питання може бути вирішено виключно проведенням судової експертизи, враховуючи наявність у матеріалах справи, зокрема договору, актів наданих послуг, актів коригування та актів звірки.
Суд звертає також увагу на те, що висновок експерта є лише одним із доказів, якому судом має бути надано оцінку у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами.
Зважаючи на матеріали справи та встановлені у справі обставини, відповідачем не доведено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Додатково суд звертає увагу, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. (ст. 7 Закон України Про судоустрій і статус суддів).
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах, зокрема, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору.
Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
Призначення експертизи у справі призведе до розгляду справи поза межами розумних строків.
Таким чином, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів реалізації відповідачем встановленого Договором механізму оскарження визначеного обсягу наданих послуг у порядку п. 6.5. Договору або ініціювання перевірки погодинних обсягів передачі електричної енергії; відсутність взаємосуперечливих доказів та відсутність доказів, що підтверджують позицію відповідача щодо необхідності призначення експертизи, суд доходить висновку про відсутність підстав для призначення експертизи (залученні спеціальних знань), а отже і про відмову у задоволенні клопотання відповідача (вх.№ 14054) про призначення комплексної економічної та електротехнічної експертизи.
Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для призначення судової експертизи в даній справі, підстави для повернення до стадії підготовчого провадження також відсутні, у зв`язку з чим суд також відмовляє у відповідному клопотанні (вх.№ 14035).

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд установив такі обставини.
Як зазначено у позовній заяві, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" наказом № 549 від 03.10.2023 затвердило умови договору про надання послуг з передачі електричної енергії.
Заявою-приєднанням до договору про надання послуг з передачі електричної енергії за підписом Генерального директора Новікова Ю.В. ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" на підставі вільного волевиявлення щодо приєднання до умов Договору в повному обсязі, засвідчив дане приєднання, а також підтвердив ознайомлення з текстом Договору.
НЕК "Укренерго" направило на адресу ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" повідомлення про приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії (вих. № 01/61586 від 15.11.2023), яким проінформувало Користувача про приєднання до умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії - ідентифікатор договору № 0099-02024-ПП, дата акцептування 01.01.2024.
Укладений між НЕК "УКРЕНЕРГО" та ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0099-02024-ПП від 01.01.2024 (надалі – Договір) є публічним та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та розміщений на офіційному сайті НЕК "Укренерго". З моменту акцептування заяви-приєднання до Договору, в порядку встановленому Кодексом системи передачі (далі – КСП), Користувач набуває всіх прав та зобов`язань за Договором і несе відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами Договору, КСП та чинним законодавством України.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.
Згідно з п. 4.1. Договору планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://uа.еnergу/.
Ціна цього Договору, відповідно до п. 4.3, визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік. На підставі п. 5.1 для розрахунків за цим Договором використовується плановий і фактичний обсяги Послуги. Плановий обсяг Послуги визначається відповідно до розділу XI КСП на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну відповідну декаду розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги формується без урахування даних щодо обсягів експорту та/або імпорту електричної енергії. Фактичний обсяг Послуги в розрахунковому періоді визначається відповідно до розділу XI КСП «Надання послуг з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління».
Розділом 6 Договору Сторони погодили наступний порядок розрахунків. 
По-перше, п. 6.1 Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць. 
По-друге, п. 6.2 Договору передбачено, що Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків:
- 1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
- 2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
- 3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.
По-третє, згідно з п. 6.4 Договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. 
Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів прийманняпередачі Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.
Пунктом 6.5 Сторони погодили, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
Як стверджує позивач, на виконання умов Договору за період з грудня 2025 року по січень 2026 року Позивачем надано Відповідачу послуги з передачі електричної енергії на відповідну суму та скориговано сторонами фактичний обсяг електроенергії, що підтверджується Актами приймання – передачі послуги та Актами коригування до актів приймання-передачі.
Позивач зазначає, що підписанням актів за період з грудня 2025 року по січень 2026 року Сторони підтверджують факт належного надання ОСП Послуги Користувачу, відповідно до умов Договору. Крім цього, підписанням цих актів Користувач підтвердив, що не має претензій до ОСП стосовно наданої Послуги за розрахунковий період.
Як стверджує позивач, за період з грудня 2025 року по січень 2026 року (з урахуванням Актів коригування до Актів приймання-передачі послуги) загальна сума боргу станом на момент подання позову складала 394'614'711,02 грн.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 1'639'482,82 грн, збитки від інфляції в розмірі 931'840 грн.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаним обставинам, що стали предметом спору між сторонами у даній справі, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого.
У відповідності до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
У силу положень ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи підтверджують, що за період з грудня 2025 року по січень 2026 року (з урахуванням Актів коригування до Актів приймання-передачі послуги) загальна сума боргу Відповідача перед Позивачем станом на момент подання позову складала 394'614'711,02 грн.
Водночас суд установив, що вже після відкриття провадження у справі Відповідач перерахував Позивачу 394'614'711,02 грн в якості оплати за Договором за спірний період, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями та не заперечується Позивачем.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Приймаючи до уваги сплату Відповідачем основного боргу у розмірі 394'614'711,02 грн після відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення з Відповідача основної заборгованості у розмірі 394'614'711,02 грн підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Відносно стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови). Також, Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 3% річних в розмірі 1'639'482,82 грн, та збитки від інфляції в розмірі 931'840 грн.
Здійснивши перевірку суми нарахованих позивачем 3% річних, а також інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вони здійснено арифметично правильно, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме 3 % річних у розмірі 1'639'482,82 грн та інфляційні втрати у розмірі 931'840 грн.
Щодо посилання відповідача на те, що початок розрахунку 3% річних та інфляційних втрат мають здійснюватись не раніше ніж підтверджена належними та допустимими доказами дата отримання акта коригування за відповідний розрахунковий місяць, які відображають достовірний обсяг переданої електричної енергії, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 6.4 Договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. 
Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.
Пунктом 6.5 Сторони погодили, що у разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом приймання-передачі Послуги Користувач має право оскаржити зазначені в акті приймання-передачі Послуги вартість та/або фактичний обсяг Послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє Користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим Договором термін. Якщо Користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі Послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
На переконання суду, Договором чітко визначено кінцеві строки розрахунків, в тому числі визначені строки розрахунків у разі здійснення коригування. Порушення строків розрахунків тягне за собою виникнення у кредитора права здійснення нарахування за ст. 625 ЦК України.
Як вже було зазначено в матеріалах справи відсутні докази реалізації відповідачем встановленого Договором механізму оскарження визначеного обсягу наданих послуг у порядку п. 6.5. Договору або ініціювання перевірки погодинних обсягів передачі електричної енергії, а тому суд відхиляє вказані вище заперечення відповідача.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.
З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як такі, що не спростовують зазначених вище висновків суду.
Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про часткове задоволення позову, судові витрати, понесені Позивачем, покладаються на Відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Отже, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 30'855,87 грн. Решта судового збору підлягає поверненню Позивачу, з огляду на закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 394'614'711,02 грн та подання представником Позивача відповідного клопотання.
Керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 217-220, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м.Харків, вул. Гоголя, 10, код ЄДРПОУ 42206328) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 25, код ЄДРПОУ 00100227) 3% річних в розмірі 1'639'482,82 грн, збитки від інфляції в розмірі 931'840 грн, а також судовий збір у сумі 30'855,87 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" основного боргу в розмірі 394'614'711,02 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Учасники справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 25, код ЄДРПОУ 00100227).
Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61057, м.Харків, вул. Гоголя, 10, код ЄДРПОУ 42206328).

Повний текст рішення складено 26.06.2026. 

Суддя		І.В. Трофімов