30.04.2026 Справа № 756/240/26
Справа пр. № 2/756/3474/26
ун. № 756/240/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
30 квітня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі судді Андрейчука Т.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Технофінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Технофінанс" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 червня 2024 року між ТОВ "Фінансова компанія "Технофінанс" та ОСОБА_1 укладено договір позики "Супер" № 3143113922-029729, згідно з умовами якого ТОВ "Фінансова компанія" надало позичальниці ОСОБА_1 позику у сумі 7900,00 грн на строк 30 календарних днів. Кінцевий термін повернення позики - 27 липня 2024 року. 
Відповідачка належним чином не виконувала зобов`язання, взяті на себе за договором позики, допустила заборгованість за договором позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729 у сумі 26203,80 грн, у тому числі заборгованість за позикою у сумі 7900,00 грн, проценти за користування нею у сумі 2543,80 грн, штраф у сумі 15760,00 грн.
За таких обставин позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729 у сумі
26203,80 грн, а також присудити з неї судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Технофінанс" до
 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Зазначена ухвала була надіслана відповідачці за адресою, за якою зареєстроване її місце проживання та була отримана останньою 20 лютого 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення R 068061445076.
У строк, визначений вказаною ухвалою, відповідачка відзив на позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Технофінанс" до суду не подала.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами.
Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1
ст. 1047 ЦК України).
Особливості укладання договору позики в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Судом з`ясовано, що 28 червня 2024 року між ТОВ "Фінансова компанія" "Технофінанс" та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір позики "Супер" № 3143113922-029729, за умовами якого ТОВ "Фінансова компанія" "Технофінанс" зобов`язалось надати позичальниці ОСОБА_1 позику у сумі 7900,00 грн на строк 30 календарних днів. Кінцевий термін повернення позики - 27 липня 2024 року. 
Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідачка підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня
2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від
01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі
№ 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ТОВ "Фінансова компанія "Технофінанс" належно виконало умови договору позики, надавши відповідачці ОСОБА_1 позику у сумі 7125,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 28 червня 2024 року № 12544 (а. с. 24).
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Позичальниця ОСОБА_1 не виконала зобов`язання щодо своєчасного повернення позики, допустила заборгованість за договором позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729, зокрема за тілом позики - у сумі 7900,00 грн.
За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 2.5. договору позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729 за користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою. Розмір процентів за користування коштами складає 1,4 % від суми позики, нараховується щоденно, починаючи з восьмого дня від дня видачі позики. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування процентів повністю та остаточно припиняється в останній день повернення позики 27 липня 2024 року.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Згідно з нормою ч. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Зважаючи на те, що договір позики "Супер" № 3143113922-029729 укладено 28 червня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", не може перевищувати 1 %. 
Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК / ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях (ч. 4 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування")
Денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки, розрахована за формулою, передбаченою ч. 4 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", складає 1,4 % (3318,00 грн / 7900,00 грн / 30 днів х 100 % = 1,4 %), що перевищує максимальний розмір, встановлений у п. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування".
За приписами ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Отже, п. 2.5 договору позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729, яким встановлено розмір денної процентної ставки за користування позикою у розмірі понад 1 %, є нікчемним.
З огляду на це суд розраховує заборгованість зі сплати процентів за користування позикою за договором позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729, виходячи з денної процентної ставки за користування кредитом у розмірі 1 %.
Проценти за користування позикою за договором позики "Супер" від 28 червня
2024 року № 3143113922-029729 нараховані позикодавцем за період з 05 липня 2024 року до 27 липня 2024 року.
Таким чином, сума процентів за користування позикою, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 за договором позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729, становить 1817,00 грн (7900,00 грн х 1 % х 23 дні (05 липня 2024 року до 27 липня 2024 року) = 1817,00 грн).
Відповідно до п. 4 ч. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку чи іншій кредитній установі встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (кредитною установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (у тому числі і в судовому порядку).
Відповідно до п. 2.6 договору позики "Супер" від 28 червня 2024 року
№ 3143113922-029729 комісія за видачу позики у становить 9,80 % від суми позики, нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання позики шляхом її утримання позикодавцем із суми позики, що складає 774,20 грн. 
Комісія не була прихованою. Так, позичальниця ОСОБА_1 ознайомилась і погодилась з її розміром, підписуючи договір позики, та в подальшому не оспорювала її в судовому порядку.
Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.
Ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно з п. 6.4 договору позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729 у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у вигляді штрафу, що нараховується у такому порядку: на 2 день невиконання та/або неналежного зобов`язання штраф у розмірі - 790,00 грн (з розрахунку: сума позики х 10 %); на 5 день невиконання та/або неналежного зобов`язання штраф у розмірі - 1185,00 грн ( з розрахунку: сума позики х 15 %); на 10 день невиконання та/або неналежного зобов`язання штраф у розмірі -
975,00 грн (з розрахунку: сума позики х 25 %); на 15, 20, 25, 30, 35, 45 дні невиконання та/або неналежного зобов`язання штраф у розмірі - 1975,00 грн (з розрахунку: сума позики х 25 %).
Нормою п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Отже, вимоги позивача про стягнення штрафу у розмірі 15760,00 грн за договором позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729 задоволенню не підлягають.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія" "Технофінанс" заборгованість за договором позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729 у сумі 9717,00 грн, у тому числі заборгованість за позикою у сумі 7900,00 грн, проценти за користування позикою у сумі 1817,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі
№ 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з власної ініціативи.
Враховуючи що відповідачка не подала до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд позбавлений можливості вирішити питання про зменшення цих витрат з власної ініціативи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, з відповідачки ОСОБА_2 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Технофінанс" компенсації підлягають витрати професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у сумі 1854,12 грн (9717,00 грн / 26203,80 грн х 5000,00 грн =
1854,12 грн). 
Також суд присуджує з відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 898,28 грн (9717,00 грн / 26203,80 грн х 2422,40 грн =
898,28 грн).
Керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549, 550, 553, 610, 612, 625, 1049, 1050, 1054-10561 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,
суд, -
в и р і ш и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Технофінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Технофінанс" (місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Глобинська, будинок 2, офіс 207/2; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 43868852) заборгованість за договором позики "Супер" від 28 червня 2024 року № 3143113922-029729 у сумі 9717 (дев`ять тисяч сімсот сімнадцять) гривень 00 (нуль) копійок, що складається з заборгованості за позикою у сумі 7900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок, процентів за користування позикою у сумі
1817 (одна тисяча вісімсот сімнадцять) гривень 00 (нуль) копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Технофінанс" (місцезнаходження: 49005, місто Дніпро, вулиця Глобинська, будинок 2, офіс 207/2; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 43868852) судовий збір у сумі 898 (вісімсот дев`яносто вісім) гривень 28 (двадцять вісім) копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1854 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 12 (дванадцять) копійок.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК