ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/418/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2025 в адміністративній справі №280/418/25 (головуючий суддя першої інстанції Кисель Р.В) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи Бердянська міська військова адміністрація Бердянського району Запорізької області, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі державного реєстратора Прилипко Олени Володимирівни, Галіціна Вікторія Леонідівна, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Міністерства юстиції України (далі відповідач, Мінюст), треті особи Бердянська міська військова адміністрація Бердянського району Запорізької області (далі Бердянська МВА), Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі державного реєстратора Прилипко Олени Володимирівни, ОСОБА_2 , в якому позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 02 січня 2025 року № 15/7 «Про відмову в задоволені скарги»;
-зобов`язати Міністерство юстиції України забезпечити новий розгляд скарги заступника начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області Олександра Пасічника, зареєстрованої 28 жовтня 2024 року за №СК-5291-24, відповідно до Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем не було належним чином розглянуто його скаргу та прийнято необґрунтоване рішення про відмову у її задоволенні. Позивач зазначає, що державний реєстратор Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради не дотримався вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та зобов`язаний був прийняти рішення про відмову у державній реєстрації за заявою ОСОБА_3 стосовно Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області (ЄДРПОУ 44754037), а Міністерство юстиції України, при розгляді скарги не звернуло на це уваги. Позивач зазначає, що згідно наказу начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області від 12.08.2024 №101, ОСОБА_3 не має права на звернення до державного реєстратора із заявою про внесення змін до реєстру, змінювати кадрову структуру, звільняти співробітників чи проводити нові призначення. Його повноваження обмежуються виключно забезпеченням стабільної роботи військової адміністрації до моменту офіційного призначення нового начальника відповідним розпорядженням Президента України. Позивач зазначає, що під час розгляду скарги Мін`юстом не здійснено аналіз доводів позивача та не надано оцінку щодо застосування/неврахування вимог ст. 4, 11 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (щодо обрання начальника військової адміністрації або покладання обов`язків начальника на іншу особу виключно Президентом України), тобто про застосування спеціального Закону, який визначає правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану. Також, позивач вказував на порушення строків розгляду його скарги та надання йому інформації за результатами розгляду скарги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідач не спростував, а суд першої інстанції не перевірив, що Бердянська ВМА БРЗО у поясненнях від 12.11.2024 № 03-18/2986 (зареєстроване Мін`юстом 12.11.2024 за № СК-5523-24) стверджує, що реєстрація проведена державним реєстратором за заявою від 17.10.2024, на підставі: розпорядження Президента України №109/2024-рп від 16.10.2024, наказів Бердянської ВМА БРЗО № 101 від 12.08.2024 та № 129 від 18.10.2024. Натомість, Мін`юст встановив, що державний реєстратор вніс відомості на підставі: розпорядження Президента України №109/2024-рп від 16.10.2024, наказів Бердянської ВМА БРЗО № 101 від 12.08.2024 та № 128 від 17.10.2024. Отже, Комісія Мін`юсту не досліджувала копії опису документів, що подавалися Бердянською ВМА БРЗО для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу в ЄДР. Отже, Комісія не з`ясувала, який перелік документів подавав заявник державному реєстратору Прилипко О.В. для реєстрації змін до відомостей про Бердянську ВМА БРЗО; факт витребування (невитребування) Комісією Мін`юступід час розгляду скарги матеріалів реєстраційної справи у паперовій та/або електронній формі для встановлення документів, на підставі яких державний реєстратор вносив зміни до відомостей про юридичну особу в ЄДР. Тобто, фактичні обставини при розгляді скарги і перевірки правомірності внесення відомостей до ЄДР Мін`юстом не встановлені, а судом першої інстанції не надано правової оцінки вказаній розбіжності. 
Також судом першої інстанції не надана правова оцінка стосовно розгляду скарги поза межами строків передбачених статтею 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», несвоєчасно повідомлено про її розгляд скаржника, а також його не оприлюднено на сайті Мін`юсту у встановлені законом строки. Скарга зареєстрована Мін`юстом 28.10.2024, висновок сформовано Комісією 18.11.2024 (підписано 09.12.2024), наказ прийнято Мін`юстом 02.01.2025 (отримано скаржником 16.01.2025). Тож, очевидним є порушення відповідачем термінів розгляду скарги позивача. Отже, скаргу розглянуто поза межами строків передбачених статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», несвоєчасно повідомлено про її розгляд скаржника, а також його не оприлюднено на сайті Мін`юсту у встановлені законом строки. Отже, наказ Міністерства юстиції № 15/7 від 02.01.2025 не відповідає одному із критеріїв правомірності рішення - як своєчасність прийняття рішення.
Під час розгляду скарги Мін`юстом не здійснено аналіз доводів позивача та не надано оцінку щодо застосування/неврахування вимог ст. 4, 11 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (щодо обрання начальника військової адміністрації або покладання обов`язків начальника на іншу особу виключно Президентом України), тобто про застосування спеціального Закону, який визначає правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану. У висновку відповідач обмежився поверхневим вивченням матеріалів скарги та посиланням на відповідність реєстраційної дії державного реєстратора законодавству у сфері державної реєстрації.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Розпорядженням Президента України №109/2024-рп від 16.10.2024 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області» було звільнено ОСОБА_2 з посади начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області.
18.10.2024 державним реєстратором Прилипко О.В. проведено реєстраційну дію №1001031070004052977 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», внаслідок якої змінено відомості про керівника та додано відомості про представника Бердянської МВА - Матвієнка М.Я.
Позивач вважаючи, що у державного реєстратора не було правових підстав для проведення реєстраційної дії, звернувся до Мінюсту зі скаргою.
02.01.2025 Міністерством юстиції України видано наказ №15/7 «Про відмову у задоволенні скарги», яким вирішено відмовити у задоволенні скарги заступника начальника Бердянської МВА Олександра Пасічника від 24.10.2024 у зв`язку з тим, що реєстраційна дія від 18.10.2024 №1001031070004052977 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведена державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради Прилипко Оленою Володимирівною щодо Бердянської МВА (код ЄДРПОУ 44754037), відповідає законодавству у сфері державної реєстрації. Підстава: висновок центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 18.11.2024.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відносини, що виникають у сфері державної реєстрації, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Згідно частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.
Відповідно до частини першої, другої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація базується на таких основних принципах:
1) обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі;
2) публічності державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та документів, що стали підставою для її проведення;
3) врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією, та особливостей державної реєстрації виключно цим Законом;
4) державної реєстрації за заявницьким принципом;
6) єдності методології державної реєстрації;
7) об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі;
8) внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону;
9) відкритості та доступності відомостей Єдиного державного реєстру.
Державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, на підставі документів, поданих у паперовій формі, проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням юридичної особи чи громадського формування, що не має статусу юридичної особи.
За наказом Міністерства юстиції України державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, на підставі документів, поданих у паперовій формі, у визначених випадках може проводитися в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць, визначених абзацом першим цієї частини, або незалежно від місцезнаходження юридичної особи чи громадського формування, що не має статусу юридичної особи, в межах України.
Державна реєстрація фізичних осіб - підприємців на підставі документів, а також державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, на підставі документів, поданих в електронній формі, проводиться незалежно від їх місця знаходження.
Згідно пункту 3 частини другої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації.
Відповідно п.3-2, 4 частини першої статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» підстави для відмови у державній реєстрації: документи подані до неналежного суб`єкта державної реєстрації; подання документів або відомостей, передбачених цим Законом, не в повному обсязі.
Згідно до частин першої, другої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає:
1) скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії;
2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;
3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Єдиного державного реєстру іншими особами.
Під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України здійснюється також перевірка відповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, що оскаржувалися до відповідного територіального органу.
Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації (крім скарг на проведені державним реєстратором реєстраційні дії), які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.
Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25.12.2015 року, (далі Порядок №1128, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).
Відповідно до п.2, 5, 8, 9, 13, 14 Порядку №1128 розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.
Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.
Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:
- оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;
- наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;
- наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;
- наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання;
- здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;
- подання скарги особою, яка не має на це повноважень;
- закінчення встановленого законом строку подачі скарги;
- розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.
У разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.
Якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально.
Під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:
1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;
2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;
3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;
4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;
5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
За результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:
1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;
2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.
За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.
Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
Відповідно до статті 1 Закону № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Згідно зі статтею 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Питання підстав припинення служби в органах місцевого самоврядування врегульоване положеннями статті 20 Закону № 2493-III, згідно з якою служба в органах місцевого самоврядування припиняється на загальних підставах, встановлених Кодексом законів про працю України, а також на підставі і в порядку, визначених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), цим та іншими законами України.
У свою чергу, у зв`язку з введенням на території України правового режиму воєнний стан діяльність органів місцевого самоврядування здійснюється з урахуванням положень Закону України № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану».
Статтею 4 Закону № 389-VIII встановлено, що на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.
Військову адміністрацію населеного пункту (населених пунктів) очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України за пропозицією Генерального штабу Збройних Сил України або відповідної обласної державної адміністрації.
Розпорядженням Президента України №147/2022-рп від 18.08.2022 «Про призначення В. Галіціної начальником Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області», призначено ОСОБА_2 начальником Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області.
Разом з тим, розпорядженням Президента України №109/2024-рп від 16.10.2024 «Про звільнення ОСОБА_5 з посади начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області», звільнено ОСОБА_2 з посади начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області.
Статтею 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», визначено, що у разі відсутності голови місцевої державної адміністрації його функції і повноваження виконує перший заступник голови, а у разі відсутності останнього - один із заступників голови місцевої державної адміністрації.
Відповідно до статті 40 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», перші заступники та заступники голови, інші посадові особи місцевих державних адміністрацій здійснюють функції і повноваження відповідно до розподілу обов`язків, визначених головами місцевих державних адміністрацій, і несуть відповідальність за стан справ у дорученій сфері перед головою місцевої державної адміністрації, органами виконавчої влади вищого рівня.
18.10.2024 першим заступником начальника Бердянської МВА ОСОБА_3 видано наказ №129 «Про виконання обов`язків», відповідно до пункту 1 якого, з 18.10.2024 ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків Бердянської МВА.
Водночас, відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Президент України у період дії воєнного стану може прийняти рішення про відсторонення від займаної посади посадової особи, призначення на посаду та звільнення з посади якої віднесено до його повноважень, та покладення на відповідний період виконання обов`язків на іншу особу. Особа, на яку покладається виконання обов`язків відповідно до цієї частини, повинна відповідати вимогам, визначеним законом для зайняття відповідної посади, з урахуванням положень цього Закону.
Колегія суддів зазначає, що дана норма Закону носить імперативно-диспотизивний характер, оскільки наділяючи правом Президента України звільняти з посад посадових осіб, він зобов`язаний покласти на відповідний період виконання обов`язків на іншу особи.
Матеріали справи не містять доказів того, що Президентом України було покладено на відповідний період виконання обов`язків Голови МВА на першого заступника начальника Бердянської ОСОБА_3 , а саме Указів про призначення його як виконуючого або тимчасово виконуючого обов`язки начальника Бердянської МВА.
Крім того, колегія суддів вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що виключно у разі прийняття рішення Президентом України про відсторонення від займаної посади посадової особи військової адміністрації на відповідний період, він покладає виконання обов`язків на іншу особу, оскільки до таких повноважень також входить і звільнення посадової особи з одночасним прийняття рішення про призначення виконуючого/тимчасово виконуючого обов`язки відповідної МВА.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_3 фактично не міг виконувати обов`язки начальника Бердянської МВА, а відповідно не мав повноваження на звернення до державного реєстратора з питань проведення реєстраційних дій щодо Бердянської МВА.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Керуючись ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2025 в адміністративній справі №280/418/25 - задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27.03.2025 в адміністративній справі №280/418/25 скасувати.
Прийняти нове судове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи Бердянська міська військова адміністрація Бердянського району Запорізької області, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі державного реєстратора Прилипко Олени Володимирівни, ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 02 січня 2025 року № 15/7 «Про відмову в задоволені скарги».
Зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу заступника начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області Олександра Пасічника, зареєстрованої 28 жовтня 2024 року за №СК-5291-24, відповідно до Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. 

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко