СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 року м. Суми Справа № 480/3919/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області; 2. Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області; про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком. Перший відповідач, на переконання позивача, неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача всі періоди згідно з записами у трудовій книжці. Тому перший відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії.
У позовній заяві позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення першого відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком; зобов`язати другого відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи згідно з записами у трудовій книжці.
Судом було відкрито провадження у справі 19.05.2025.
Перший відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що до страхового стажу позивача не було зараховано один період роботи позивача, оскільки у записі трудової книжки про прийом позивача на роботу було зазначено дату наказу, яка не співпадає з датою працевлашування позивача. Тому у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу, то йому було правомірно відмовлено у призначенні пенсії.
Другий відповідач подав клопотання від 04.06.2025 про долучення доказів, яке суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи. Правом подання відзиву на позовну заяву другий відповідач не скористався. Тому суд на підставі норми ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Відповідно до записів за № 11-12 трудової книжки позивача від 16.08.1989 позивача 05.04.1995 призначено на посаду у підприємстві (підстава - наказ від 05.04.1996 № 1), а 31.03.1997 - звільнено з посади (підстава - наказ від 31.03.1997 № 5) (а.с.16).
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою від 18.03.2025 про призначення пенсії за віком.
За результатами розгляду заяви позивача першим відповідачем прийнято рішення від 26.03.2025 № 183450035366 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу - 31 років. Страховий стаж позивача становить 28 років 2 місяці 5 длнів. До страхового стажу не було зараховано період роботи позивача з 05.04.1995 до 31.03.1997, оскільки дата прийняття позивача на роботу (05.04.1995) не співпадає з датою наказу на підставі якого позивача прийнято на роботу (05.04.1996). 

Висновки суду та їх мотиви.
Відповідно до норм частин 1-2 ст.26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років до 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2025 до 31.12.2025 - не менше 32 років;
Частиною 4 ст.24 Закону № 1058-ІV закрпілено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.56 та ст.62 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' від 05.11.1991 № 1788-ІV до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України ''Про трудові книжки працівників'' від 27.04.1993 № 301 вдповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Відповідно до п.2.2 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис (пункти 2.4 та 2.6 розділу 2 Інструкції).
Частиною третьою ст.44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Згідно з ч.1 ст.101 № 1788-ІV органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні ч.1 ст.103 Закону № 1788-ІV, є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Отже, відповідальність за правильність внесення записів у трудову книжку працівника, в тому числі внесення виправлень, покладено саме на роботодавця (юридичну особу), а працівник не повинен нести негативних наслідків від зроблених уповноваженою особою роботодавця помилок при заповненні трудової книжки. На органи Пенсійного фонду України, в тому числі першого відповідача покладено функції вимагати відповідні документи щодо періоду роботи позивача, в тому числі перевіряти обґрунтованість видачі та достовірності поданих позивачем документів. 
Перший відповідач не довів суду факту того, що він вчиняв активні дії для вирішення ситуації щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 05.04.1995 до 31.03.1997, в тому числі, що він не витребовував у колишніх роботодавців позивача документи та не роз`яснив позивачу реальний алгоритм усунення недоліку.
Натомість у трудовій книжці позивача чітко зазначено про період його роботи на підприємстві з 05.04.1995 до 31.03.1997, а тому він повинен бути врахований до страхового стажу позивача. Факт зазначення у підставі для здійснення запису про прийняття на роботу дати наказу - 05.04.1996, а не 05.04.1995, не впливає на право позивача на зарахування періоду роботи на підприємстві, оскільки перший відповідач не довів перед судом того, що саме позивач вносив такі дані у свою трудову книжку, а не уповноважена особа роботодавця.
Крім того, суд враховує те, що на даний час позивач не перебуває у трудових відносинах з роботодавцем, де позивач працював у період з 05.04.1995 до 31.03.1997.
Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що спірне рішення першого відповідача не відповідає критеріям правомірності, які передбачені нормою ч.2 ст.2 КАС України. Тому суд визнає протиправним та скасовує таке рішення.
З урахуванням норми ч.2 ст.9 КАС України суд виходить за межі позовних вимог та зобов`язує першого відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період з 05.04.1995 до 31.03.1997, а також повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а саме щодо обов`язку зарахувати всі періоди згідно записів у трудовій книжці позивача, враховуючи те, що він не несе відповідальності за правильність внесення записів у трудову книжку, а також щодо обов`язку сприяти позивачу у реалізації його права на пенсійне забезпечення, в тому числі витребовувати необхідні документи.
В задоволенні вмоги до другого відповідача, то суд відмовляє, оскільки вказаний відповідач не порушував прав позивача, в тому числі не відмовляв у признаечнні пенсії та не стверджував про незарахування періодів до страхового стажу згідно трудової книжки.
Таким чином, вимоги суд задовольняє частково, з виходом за їх межі.
Судові витрати.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок протиправного рішення першого відповідача, та те, що в матеріалах спарви відсутні докази понесення позивачем інших судових витрат, окрім судового збору у сумі 1211,20 грн, то суд стягує з першого відповідача на користь позивача такий збір. 
Суд звертає увагу позивача на його право подати до суду клопотання про повернення помилково сплаченого судового збору у сумі 1211,20 грн, оскільки ставка судового збору у даній справі складає 1211,20 грн, як за дві взаємопов`язані вимоги немайнового характеру. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 26.03.2025 № 183450035366. 

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до страхового стажу період з 05.04.1995 до 31.03.1997 та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії від 18.03.2025, прийнявши рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) за рахунок бюджетних асигнувань, 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів  з дня складення повного рішення. 

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   А.І. Сидорук