№ справи687/367/26
№2/687/386/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року         селище Чемерівці  Чемеровецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого - судді Борсука В.О., розглянув цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Український платіжний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Український платіжний центр» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.11.2025 року відповідач уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Український платіжний центр» договір позики №1531559849418 в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору строк позики складає 360 днів, стандартна процентна ставка 0.93% на день. Комісія за надання кредиту становить 25% від суми наданого кредиту. Позикодавець свої зобов`язання виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4000 грн. шляхом перерахування на платіжну картку. У зв`язку з тим, що відповідач умови договору не виконав станом на подання позову утворилась заборгованість у розмірі 18059,20 грн.
Крім того, 15.11.2025 року відповідач уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Український платіжний центр» договір позики №1531885454100 в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору строк позики складає 360 днів, стандартна процентна ставка 0.93% на день. Комісія за надання кредиту становить 25% від суми наданого кредиту. Позикодавець свої зобов`язання виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3500 грн. шляхом перерахування на платіжну картку. У зв`язку з тим, що відповідач умови договору не виконав станом на подання позову утворилась заборгованість у розмірі 15671,60 грн.
Оскільки в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредити та інші передбачені договорами платежі не сплатив, позивач вимушений звернутись з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитними договорами, суму сплаченого судового збору.
01.04.2026 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. 
Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. 
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.11.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Український платіжний центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1531559849418, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором D9121.
Відповідно до п. 3.1 вказаного договору товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та комісію.
Згідно п.п. 3.2, 6.1 зазначеного договору сума кредиту складає 4000 грн, строк позики (строк дії договору) становить 360 днів.
Пунктом 4.3 договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 0.93% на день.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника платіжної картки № НОМЕР_1 (п.4.1 договору).
Факт зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 11.11.2025 року підтверджується випискою витребуваною судом у АБ «УкргазБанк» за період з 11.11.2025 року по 31.03.2026 року.
Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Позивач надав докази передання грошових коштів відповідачу, а відтак вправі вимагати їх повернення.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами.
Заборгованість за кредитним договором за розрахунком позивача складає 18059,20 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4000 грн, заборгованість за процентами в розмірі 5059,20 грн, неустойка 8000 грн, комісія за надання кредиту 1000 грн.
Розрахунок позивача містить дати та суми вказаних платежів (тіла кредиту, процентів). Проценти нараховані позивачем у межах строку дії договору.
Вказаний розрахунок відповідачем шляхом надання власного розрахунку не спростований.
З урахуванням встановленого, суд вважає доведеним розмір заборгованості відповідача за договором про надання грошових коштів у позику від 11.11.2025 року у розмірі тіла кредиту та процентів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім цього, 15.11.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Український платіжний центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1531885454100, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором D8597.
Відповідно до п. 3.1 вказаного договору товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та комісію.
Згідно п.п. 3.2, 6.1 зазначеного договору сума кредиту складає 3500 грн, строк позики (строк дії договору) становить 360 днів.
Пунктом 4.3 договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 0.93% на день, знижена процентна ставка - 0.01 % на день застосовується у період з 15.11.2025 року по 29.11.2025 року.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника платіжної картки № НОМЕР_1 (п.4.1 договору).
Факт зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 15.11.2025 року підтверджується випискою витребуваною судом у АБ «УкргазБанк» за період з 15.11.2025 року по 31.03.2026 року.
Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Позивач надав докази передання грошових коштів відповідачу, а відтак вправі вимагати їх повернення.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та проценти за користування позикою не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами.
Заборгованість за кредитним договором за розрахунком позивача складає 15671,60 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3500 грн, заборгованість за процентами в розмірі 4296,60 грн, неустойка 7000 грн, комісія за надання кредиту 875 грн.
Розрахунок позивача містить дати та суми вказаних платежів (тіла кредиту, процентів). Проценти нараховані позивачем у межах строку дії договору.
Вказаний розрахунок відповідачем шляхом надання власного розрахунку не спростований.
З урахуванням встановленого, суд вважає доведеним розмір заборгованості відповідача за договором про надання грошових коштів у позику від 15.11.2025 року у розмірі тіла кредиту та процентів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. 
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
До цих засад віднесено свободу договору (пункт 3), справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.
Закон України №1734-VІІІ «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Із матеріалів справи слідує, що умовами договору №1531559849418 від 11.11.2025 надання грошових коштів у кредит, а саме п. 4.4 договору, передбачено стягнення комісії за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 25 % від суми кредиту, та умовами договору №1531885454100 від 15.11.2025 року надання грошових коштів у кредит, а саме п. 4.4 договору, передбачено стягнення комісії за надання кредиту, яка нараховується за ставкою 25 % від суми кредиту
Однак, у кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умови кредитних договорів про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованих комісії у розмірі 1000,00 грн та 875,00 грн не може бути стягнута з відповідача на користь позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22.
Що ж стосується вимог позивача про стягнення 7000,00 грн неустойки за умовами договору №1531885454100 від 15.11.2025 року та стягнення 8000,00 грн неустойки за умовами договору №1531559849418 від 11.11.2025 року, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають оскільки відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022 р.) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На день винесення судом рішення, жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаними кредитами, суду не надано.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Український платіжний центр» заборгованості по договору про надання фінансового кредиту №1531559849418 від 11.11.2025 року становить 9059,20 грн та по договору про надання фінансового кредиту №1531885454100 від 15.11.2025 року становить 7796,60 грн, що у загальному становить 16855,80 грн.
При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 33730,80 грн, а задоволено на суму 16855,80 грн, тобто на 49,97% (16855,80х100:33730,80). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1330,40 грн (2662,40х49,97:100).
Керуючись ст.ст. 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264, 273 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Український платіжний центр» суму заборгованості за кредитними договорами №1531559849418 від 11.11.2025 року та №1531885454100 від 15.11.2025 року в сумі 16855,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Український платіжний центр» судовий збір в сумі 1330,40 грн.
В решті частині позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Український платіжний центр», місце знаходження: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 4-В, під`їзд 1 пов. 2, код ЄДРПОУ 39898755.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя           Борсук В.О.