ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 р.	Справа № 440/7932/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 27.01.26 у справі № 440/7932/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпап.ЮА» 
до  Волинської митниці 
про визнання протиправним та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПАП.ЮА» (далі - позивач, ТОВ «ІНТЕРПАП.ЮА») звернулося до адміністративного суду з позовною заявою до Волинської митниці (далі - відповідач, митний орган), в якій просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів: №UA205030/2024/000099/2 від 09.12.2024, №UA205030/2024/000100/2 від 09.12.2024, №UA205030/2024/000102/1 від 10.12.2024, №UA205030/2024/000105/2 від 18.12.2024, №UA205030/2024/000108/2 від 20.12.2024.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2024/000099/1 від 09 грудня 2024 року, №UA205030/2024/000100/2 від 09 грудня 2024 року, №UA205030/2024/000102/1 від 10 грудня 2024 року, №UA205030/2024/000105/2 від 18 грудня 2024 року, №UA205030/2024/000108/2 від 20 року 2024 року.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАП.ЮА" за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці витрати зі слати судового збору в сумі 2422,40 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи статтей 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України. 
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ТОВ «ІНТЕРПАП.ЮА» ввезено в Україну в режимі імпорт товар «Папір некрейдований офсетний, що використовується для писання та друкування». Країна походження оцінюваного товару - Польща, виробник - компанія «MM Board @ Paper Sales GmbH» (Австрія), торгівельна марка MM Board @ Paper.
Поставка товару здійснена на комерційних умовах FCA, Польща, Квідзин на підставі контракту № ММ05052023 від 05.05.2023, укладеного між компанією «MM Board @ Paper Sales GmbH» (Австрія), та імпортером ТОВ «Інтерпап.ЮА» (Україна, м. Полтава).
Позивачем разом з митними деклараціями було надано документи для підтвердження задекларованої ціни товару.
Волинською митницею під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товарів, які ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять всіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності.
За результатами митного оформлення відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2024/000099/1 від 09.12.2024, №UA205030/2024/000100/2 від 09.12.2024, №UA205030/2024/000102/1 від 10.12.2024, №UA205030/2024/000105/2 від 18.12.2024, №UA205030/2024/000108/2 від 20.12.2024.
Волинська митниця в оскаржуваних рішеннях вказала, що у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу і декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта.
Митну вартість відповідачем визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно з рівнем на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: за МД №А205030/2024/014560 від 30.11.2024. Митницею для коригування митної вартості за основу взято вартість подібного товару.
Скориставшись правом на оскарження рішень митного органу в судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості вимогам, установленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл - номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі - Класифікатор документів).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частин першої та другої статті 53 МК України випливає, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу зазначених положень Митного кодексу України слідує, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас митний орган має право відійти від наведених законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).
В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
За доводами відповідача підставою прийняття оскаржуваних рішень є те, що подані позивачем до митного контролю документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та містять розбіжності, а саме:
- згідно з п.5.1 контракту №MM05052023 від 05.05.2023 передбачено 100% передоплату, однак факту оплати (платіжного доручення) до митного оформлення декларантом не надано;
- прайс-листи адресовані конкретній особі, що не дає можливості знеособити інформацію;
- підпис продавця та відбиток печатки згідно з інвойсом не відповідає підпису та відбитку печатки продавця згідно з контрактом;
- перевізник, вказаний у довідці про транспортні витрати, не відповідає перевізнику згідно з товарно-транспортною накладною;
- висновки, видані асоціацією «УкрПапір» не містять джерел для підтвердження цінової інформації.
Оцінюючи наведені доводи митного органу, колегія судів виходить з такого.
Відповідно до п.5.1 Контракту №ММ05052023 від 05.05.2023 товар, проданий відповідно до умов цього Контракту, відвантажується після отримання 100% попередньої оплати від покупця.
Згідно з пунктом 1.2. Контракту №ММ05052023 від 05.05.2023 асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товару вказуються відповідно до інвойсу, проформи-інвойсу, які є невід`ємною частиною Контракту. У разі розбіжностей між інвойсом та проформою-інвойсом інвойс має переважну силу. 
Позивачем до митної декларації №24UA205030014956U8 від 06.12.2024 надано інвойс №1020018125 від 04.12.2024; до митної декларації №24UA205030014959U5 від 06.12.2024 - інвойси №1020018120, 1020018121 від 04.12.2024; до митної декларації №24UA205030015139U1 від 09.12.2024 - інвойси №1020018201, №1020018202, №1020018203 від 06.12.2024; до митної декларації №24UA205030015676U9 від 18.12.2024 - інвойси №1020018599, №1020018600 від 17.12.2024; до митної декларації №24UA205030015770U1 від 20.12.2024 - інвойс №1020018645 від 18.12.2024, в яких зазначено ціну товару.
Ураховуючи вказану в інвойсах ціну товару, позивач зазначив у митних деклараціях вартість задекларованого товару.
Тобто з указаних документів можна чітко встановити вартість товару. Такі документи не містять інформації, яка б містила розбіжності у ціні товару.
Твердження відповідача про те, що згідно з умовами Контракту позивач мав здійснити 100% оплату, однак ним не було надано платіжної інструкції про здійснену оплату, жодним чином не свідчить про наявність розбіжностей щодо вартості такого товару, а порядок здійснення оплати (передплата чи післяплата) стосуються комерційних домовленостей позивача та його контрагента. Відсутність платіжної інструкції про оплату станом на час відвантаження товару жодним чином не свідчить про те, що вартість товару у такому разі буде іншою на момент фактичної сплати.
Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі №420/1709/19 зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої воно не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. 
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Наведені висновки підтримано Верховним Судом у постановах 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23, від 08 травня 2025 року у справі № 380/25301/23.
З урахуванням зазначеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність документального підтвердження розрахунків із постачальником не вказує на зміну чи невідповідність ціни заявленого до митного оформлення товару у наданих позивачем документах.
Волинською митницею також вказано на наявність сумнівів щодо заявленої декларантом вартості товару, адже поданий декларантом для здійснення митного контролю та митного оформлення прайс-лист не відповідає вимогам частини п`ятої статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) за якою базис і методи визначення вартості товарів, які підпадають під обкладання митом чи іншими зборами або імпортні чи експортні обмеження, основані на вартості товару чи регульовані будь-яким способом на основі вартості, повинні бути стабільними і оприлюдненими достатньою мірою для того, щоб надати можливість комерсантам з достатньою впевненістю оцінити вартість товарів для митних цілей.
Так, позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару був наданий прайс-лист, адресований конкретному покупцю, а саме ТОВ «Інтерпап.ЮА».
Волинська митниця вказує, що такий прайс-лист не дає можливості знеособити інформацію, тоді як прайс-лист повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу. Прайс-лист (прейскурант) - це офіційно затверджений, систематизований документ, у якому міститься згрупований за певними ознаками перелік (список) товарів і послуг з обов`язковим зазначенням їх ціни (тарифу).
Тобто зауваження відповідача щодо ціни, визначеної в прайс-листі, наданому ТОВ «ІНТЕРПАП.ЮА», стосуються лише неможливості знеособлення інформації, викладеної в ньому.
Проте колегія суддів зазначає, що продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності, на чому наголошено Верховним Судом у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 460/2674/20.
Долучений декларантом прайс-лист оформлений саме для двосторонніх відносин між позивачем та його контрагентом. Відповідно до рівня цін, указаних у цьому документі безпосередньо здійснювалась поставка товару, що не заперечується відповідачем. Відтак витребування іншого прайс-листа, який немає відношення до митного оформлення товару за конкретною господарською операцією є недоречним.
Окрім цього, колегія суддів указує, що прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідними контрактами та/або інвойсами. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника (продавця) товару вказаного документу чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Отже, відомості, наведені у прайс-листі, не мають імперативного характеру і у разі його наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №825/15796/16 та від 27.01.2022 у справі № 810/3667/15 та підтримана Верховним Судом у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.
До митного оформлення наданий договір, інвойс, що дозволяють визначити ціну товару, поставленого саме за відповідною МД.
Відповідачем в обґрунтування наявності сумнівів у правильності визначення позивачем ціни товару також вказано, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення товарів Волинською митницею встановлено, що підпис продавця та відбиток печатки згідно з інвойсом не відповідає підпису та відбитку печатки продавця згідно з контрактом.
Так, розділ 14 контракту №ММ05052023 від 05.05.2023 містить підписи сторін, як продавця, так і покупця товару. В той же час інвойси, подані в межах кожного митного оформлення, не містять підпису та печатки покупця товару - ТОВ «Інтерпап.ЮА», а підпис та печатка продавця значно відрізняється від тих, що вказані у контракті.
Суд з даного приводу зазначає, що в законодавстві відсутня вимога про ідентичність виконання підписів на таких документах як контракт і інвойс до певної партії товарів, що постачаються за таким контрактом.
За наведеного колегія суддів погоджується з твердження відповідача про необґрунтованість заявленої ціни товару за невідповідності підписів, вчинених контрагентом позивача у контракті та інвойсі, таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства.
Водночас указана розбіжність не впливає на числовий показник митної вартості товару. 
Крім того, достовірність контракту та інвойсів до нього, а також чинність цих документів митницею під сумнів не ставились.
Волинською митницею вказано, що під час здійснення митного контролю та митного оформлення товарів відповідачем встановлено, що перевізник, вказаний у довідці про транспортні витрати, не відповідає перевізнику згідно з товарно-транспортною накладною, що, в свою чергу, ускладнює підтвердження обов`язкової складової митної вартості товару - транспортних витрат, повноважень перевізника на здійснене транспортування, а також понесення додаткових витрат на залучення сторонніх осіб до самого перевезення
Так, відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Згідно з поданими довідками про транспортні витрати та рахунками-фактурами про надання транспортно-експедиційних послуг особою, яка надавала транспортні послуги з перевезення товарів до митного кордону України, є ФОП ОСОБА_1 .
В той же час, згідно з товарно-транспортними накладними, а саме CMR, перевізником товарів фактично був PE KOZLOVETS YAROSLAV.
Договорів, які б підтверджували уповноваження саме PE KOZLOVETS YAROSLAV на здійснення перевезення товарів позивача до митного контролю та митного оформлення подано не було.
В ході розгляду справи судом не встановлено наявність договірних відносин між ТОВ «ІНТЕРПАП.ЮА» із PE KOZLOVETS YAROSLAV, що унеможливлює і надання копій договорів до митного оформлення.
В свою чергу, з матеріалів справи вбачається наявність договірних відносин із організації транспортного перевезення - транспортно-експедиційних послуг позивача із ФОП ОСОБА_1 . Так, до справи надані копії договорів - заявок про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунків-фактур та довідок про складові транспортно-експедиційних послуг, до змісту і форми яких зауважень відповідачем не висловлювалось.
Зі змісту вказаних документів судом установлено, зокрема, марки та номери автомобілів, що здійснювали перевезення та вказані в СМR, за якими здійснений перетин кордону.
Отже, з матеріалів справи вбачається належне визначення в договорах-заявках, рахунках-фактурах, СМR, довідках про транспортні витрати контрагентів позивача, якими надані транспортно-експедиційні послуги та їх вартість.
За наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що твердження Волинської митниці про суперечливість документів, які підтверджують транспортні витрати позивача, спростовані матеріалами справи.
Окрім зазначеного відповідач указав, що до митного оформлення ТОВ «ІНТЕРПАП.ЮА» надано висновок №329 від 06.12.2024, виданий асоціацією «УкрПапір», за яким вартість паперової продукції виробника «MM Board & Paper Sales GmbH» марки «SPEED E OFFSET», що імпортований позивачем на підставі інвойсу №1020018645 від 18.12.2024 до контракту №ММ05052023 від 01.02.2023 на умовах «FCA місце завантаження, місто Квідзинь, Польща» становить 805 євро/т та відповідає кон`юнктурі вільного ринку подібної продукції та може бути прийнятною для використання під час здійснення митних процедур у грудні 2024 - січні 2025 року.
Проте у володінні митниці є зовсім інша інформація щодо показників вартості окремих видів картонно-паперової продукції, які є актуальними у груді 2024 року для продукції, що ввозиться на митну територію України за контрактами або додатками (специфікаціями) до них, укладеними у листопаді 2024 року. А саме, з метою здійснення належного контролю правильності визначення митної вартості окремих товарів листом Державної митної служби України доведено всі митницям, що показники вартості окремих видів картонно-паперової продукції, які є актуальними у груді 2024 року для продукції, що ввозиться на митну територію України за контрактами або додатками (специфікаціями) до них, укладеними у листопаді 2024 року розміщено Асоціацією українських підприємств целюлозно-паперової галузі «УкрПапір» на FTP - сервері за адресою 172.20.21.221/Exchange/12000/cinovainformacia/Paper. Згідно з відомостями, що містяться за вказаним посиланням, вартісний показник товару за кодом 4802553000 згідно з УКТ ЗЕД від того ж виробника, за тими ж умовами доставки, приблизно такою ж щільністю, з ідентичною країною походження (виробника «MM Board & Paper Sales GmbH», марки «SPEED E OFFSET», на умовах «FCA склад продавця») становить 905 євро/т.
За поясненнями позивача ТОВ «ІНТЕРПАП.ЮА» є постійним членом асоціації українських підприємств целюлозно-паперової галузі «УКРПАПІР». Відповідна інформація розміщена на офіційному сайті асоціації ukrpapir.org. Асоціацією українських підприємств целюлозно-паперової галузі «УкрПапір» в межах укладеного з Державною митною службою України Меморандуму від 26.05.2021 за №13 про порозуміння та співробітництво у сфері інформаційного забезпечення митних органів щодо актуальних цін на товари, щомісячно надається інформація щодо індексів вартості окремих видів картонно-паперової продукції, що ввозиться на митну територію України.
Відповідно до Меморандуму від 26.05.2021 №13, АУП «УКРПАПІР» надає до митних органів загальну інформацію економічного аналізу вітчизняного ринку картонно-паперової продукції для подальшого використання митницями під час здійснення митного контролю та митного оформлення, що возяться на митну територію України. Висновок №329 від 06.12.2024, виданий асоціацією «УкрПапір» про вартість паперової продукції виробника «MM Board & Paper Sales GmbH» марки «SPEED E OFFSET», відповідає даним наданим до митних органів відповідно Меморандуму від 26.05.2021 №13 та не є основним документом, що підтверджує митну вартість товарів, а тому, за наявності інших документів, що підтверджують ціну товарів, зокрема - інвойсів, зауваження митниці до даних висновків - безпідставні.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що документи, подані позивачем з метою митного оформлення товару згідно із згаданими вище митними деклараціями не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, натомість містили усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар, тому у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що подані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності та не містять інформації про усі складові митної вартості.
За матеріалами справи джерелом інформації для прийняття оскаржуваних рішень стала наявна в митному органі цінова інформація щодо визнаної митної вартості товару згідно з митним деклараціями, за якими вже здійснено митне оформлення товару.
Проте одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
При відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контролюючий орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.
Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.
Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 11.11.2021 у справі №808/1411/17, від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Наведені висновки підтримано Верховним Судом у постановах 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23, від 08 травня 2025 року у справі № 380/25301/23.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
До того ж, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним (резервним) методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не навів жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстави для застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості не є доведеними, а розрахована митна вартість - не є обґрунтованою.
Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа № 400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки у рішеннях про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішень про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №640/4941/19.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA205030/2024/000099/1 від 09 грудня 2024 року, №UA205030/2024/000100/2 від 09 грудня 2024 року, №UA205030/2024/000102/1 від 10 грудня 2024 року, №UA205030/2024/000105/2 від 18 грудня 2024 року, №UA205030/2024/000108/2 від 20 року 2024 року, оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 у справі № 440/7932/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено 17.06.2026