ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1904/26 Справа № 192/1001/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Тітова О.О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Свистунова О.В., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Шкляєва Кирила Васильовича на постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2026 року, щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,–

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2026 року - 07 квітня 2026 року 12 год. 50 хв. с. Червонокам`яне, траса Н-08 440 км БЛОКПОСТ Д-07 км водій ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Під час спілкування та перевірки документів у водія було помічено ознаки алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки із застосуванням технічного приладу Драгер, тест 761, проба позитивна - 0,69%, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
До суду ОСОБА_1 не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином через адвоката. Адвокатом Шкляєвим К.В. до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Місцевий суд дослідивши матеріали справи вважав, що підстав для задоволення клопотання адвоката немає, нормами КУпАП не передбаченого обов`язку суду зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення, а наявність такої норми в КПК України не виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Клопотань про відкладення розгляду справи 25.05.2026 до суду не надходило.
За таких обставин, відповідно до ст. 268 КУпАП суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність особи щодо якої складено протокол та її адвоката.

Постановою судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2026 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумі доходів громадян в сумі 17 000, 00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір 665,60 грн. 
В апеляційній скарзі захисник Шкляєв К.В. просить постанову скасувати та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . 

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
З урахуванням наведеного, а також доводів захисника про те, що отримано повний текст постанови в «Електронному суді» 26.05.2026, останнім днем подачі апеляційної скарги є 4.06.2026 року і саме 4.06.2026 року апеляційна скарга була сформована в «Електронному суді» та зареєстрована місцевим судом 5.06.2026 року, апеляційний суд вважає що апелянтом не пропущено строк апеляційного оскарження постанови судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2026 року. 

Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП визначено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.
Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. В судові засідання призначені до розгляду на 26 червня 2026 року та 29 червня 2026 року особа якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 та його захисник — адвокат Шкляєв К.В., яким була подана апеляційна скарга не з”явились, причини неявки суду не повідомили.
Захисником ОСОБА_1 - адвокатом Шкляєвим К.В. 25.06.2026 року було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв”язку з його відпусткою. Підстава - наказ про надання відпустки від 09.06.2026 року №3-к, підписаний головою, керуючим партнером АО “ПАЛМАРІУМ” Шкляєвим К.В.
Судом було задоволено клопотання про відкладення розгляду справи на 29.06.2026 року об 11.00 та було роз”яснено право прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про що сповіщено учасників процесу належним чином, що підтверджено матеріалами справи, а саме довідкою про доставку електронного документу, однак сторони своїм правом не скористались, до суду не з”явились, причини неявки суду не повідомили, інших клопотань не надходило.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено в ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Як зазначено у ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.
Згідно з п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу.
Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського № 797553 вбачається, що водієві названа причина за якої йому було запропоновано пройти тестування із застосуванням алкотестеру. Оскільки, під час спілкування із водієм виявлено ознаки сп`яніння (почервоніле обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота). 
Сам ОСОБА_1 на запитання поліцейського про вживання алкоголю відповів, що алкогольні напої вживав учора. 
З переглянутого судом відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Драгер. На відео зафіксоване проходження водієм в приміщенні блокпосту тестування із застосуванням технічного приладу Драгер, тест 761, проба позитивна — 0,69% проміле. З яким під відео фіксацію водій погодився. 
Крім того, в складеному протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №34299 від 07.04.2026 зазначено про керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, міститься посилання на п.2.9а ПДР та є власноручно зроблені водієм письмові пояснення у п.14 протоколу щодо його згоди з протоколом, які засвідчені його особистим підписом. Інших зауважень чи його незгоди з викладеними обставинами чи наслідками тестування протокол та матеріали справи не містять.
Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
На підтвердження викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин суду надано рапорт працівника поліції згідно з яким було зупинено автомобіль Skoda Octavia під керуванням ОСОБА_1 у якого встановлені ознаки сп`яніння, на вимогу працівника поліції пройти огляд на місці зупинки ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд результат якого - 0,69%.
Крім того, матеріали справи містять акт огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу у якому зазначені ознаки сп`яніння та результати проведеного за допомогою газоаналізатору Drager огляду, викладені також у тесті №761 від 7.04.2026 – 0,69 % проміле.
При цьому ОСОБА_1 погодився з результатом проведеного огляду, що підтверджується його підписами в акті та тесті № 761.
За сукупності обставин, які були встановлені судом в ході розгляду зазначеної справи та які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження фактів істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на чому наполягав захисник, мають ознаки надмірного формалізму, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини і, як наслідок, не можуть слугувати підставою для закриття провадження по справі.
Незгода ОСОБА_1 з діями співробітників патрульної поліції не відноситься до меж розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і порушення з боку співробітників поліції не підтверджені жодним рішенням суду чи рішенням компетентного органу. 
Суд зазначає, що, а ні ОСОБА_1 , а ні його захисником не надано доказів, які б спростовували факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, захисником не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи адвоката на підтвердження наявності обставин для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи. 
Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Стосовно посилань захисника на певні недоліки оформлення працівниками поліції матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд вважає, що це не спростовує винність ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.
Так, у постанові Верховного Суду від 26 березня 2020 року по справі № 2а-475/09/1370 (адміністративне провадження № К/9901/66235/18) застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму.
Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом. Правовий пуризм може мати як добровільний характер і виявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, недопущення відступу від правових приписів. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.
Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення – це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».
При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого. Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 року у справі № 400/1510/19, від 05.07.2022 року у справі № 522/3740/20, від 27.09.2022 року у справі № 320/1510/20, від 03.10.2022 року у справі № 400/1510/19, від 01.11.2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18.01.2023 року у справі № 500/26/22.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 року по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.
Вина ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується дослідженими письмовими доказами: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 634299 від 07.04.2026 року; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського 797553; рапортом інспектора УПП від 07.04.2026 року; результатом тесту 761 за допомогою спеціального технічного засобу Драгер, результат якого показав — 0,69% проміле та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, тест №761 від 07.04.2026. 
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КупАП.

Доводи апелянта з приводу законності чи незаконності дій працівників поліції, не знайшли свого підтвердження, оскільки наразі це не є предметом розгляду під час апеляційного перегляду постанови щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені міркування сторони захисту з цього приводу не підтверджені доказами.
Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги, розцінюються апеляційним судом критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.
Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.
Оскільки судове рішення, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Шкляєва Кирила Васильовича – залишити без задоволення.

Постанову судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2026 року, у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя    О.В. Свистунова