Номер провадження: 33/813/1253/26
Номер справи місцевого суду: 496/537/26 
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., розглянувши апеляційну скаргу Кучеренка Геннадія Анатолійовича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2026 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

УСТАНОВИВ:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн з позбавлення права керування транспортними засобами на один рік (а.с.59).
01 квітня 2026 року засобами електронного зв`язку Кучеренко Г.А. за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказану постанову суду (а.с.63-70).
Постановою Одеського апеляційного суду від 11 травня 2026 року апеляційну скаргу Кучеренко Геннадія Анатолійовича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2026 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто особі, яка її подала, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 подана та підписана особою без підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.
05 червня 2026 року на адресу Одеського апеляційного суду від Біляївського районного суду Одеської області повторно надійшли матеріали справи №496/537/26 разом з апеляційною скаргою Кучеренка Геннадія Анатолійовича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2026 року.
Разом із цим, в порядку підготовки до апеляційного розгляду встановлені обставини, які унеможливлюють участь судді в розгляді даної справи, оскільки існують підстави для заявлення самовідводу.
Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями ст.245 КУпАП передбачено, що одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, з метою недопущення від учасників процесу будь-яких сумнівів щодо упередженості та необ`єктивності розгляду даної справи суддею.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає поняття «відвід судді» та порядку розгляду заяв про відвід (самовідвід).
Право на подання заяви про відвід судді або самовідводу є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.
З метою додержання принципу законності виникає необхідність у застосуванні принципу аналогії закону при вирішенні питання про відвід чи самовідвід судді відповідно до положень ст.75 КПК України.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості .
У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до рекомендації Ради суддів України викладених у рішенні РСУ № 62 від 26.10.2018 у питанні дотримання прав та процесуальних гарантій учасників судового процесу, суддям слід передусім неухильно дотримуватись прецедентної практики Європейського суду з прав людини, висловленої у чисельних рішеннях Суду («Озтюрк проти Німеччини», «Енгель та інші проти Нідерландів», «Гурепка проти України» та інші), згідно з якою справи про адміністративні правопорушення, за наявності певних умов, повинні розглядатись за процедурою та з дотриманням процесуальних гарантій передбачених національним законодавством для кримінальних проваджень. Тобто, у випадку відсутності відповідної норми КУпАП, яка регулює процедуру вирішення тих чи інших процесуальних питань, що виникають під час розгляду справи (зокрема, щодо процедури відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суд (суддя), враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми кримінального процесуального законодавства за аналогією.
Так з матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2026 року засобами електронного зв`язку Кучеренко Г.А. за довіреністю в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказану постанову суду (а.с.63-70).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2026 головуючим суддею по справі було обрано Кострицького В.В..
Постановою Одеського апеляційного суду від 11 травня 2026 року апеляційну скаргу Кучеренко Геннадія Анатолійовича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2026 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто особі, яка її подала, оскільки апеляційна скарга Кучеренка Г.А. подана та підписана особою без підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.
В подальшому на адресу Одеського апеляційного суду від Біляївського районного суду Одеської області повторно надійшли матеріали справи №496/537/26 разом з апеляційною скаргою Кучеренка Геннадія Анатолійовича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2026 року.
Разом із апеляційною скаргою ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, про допуск до участі у справі представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності – фахівця в галузі права, копію заяви поданої до Ради суддів України про розгляд питання правового захисту у звязку з грубим порушенням суддею Одеського апеляційного суду Кострицьким В.В., імперативних приписів закону при розгляді апеляційної скарги по даній справі, здійснення контролю за додержанням вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів а порядку пунктів 2,6 частини 8 статті 133 ЗУ №1402-VIII та копію дисциплінарної скарги поданої до Вищої ради правосуддя щодо грубого порушення суддею Одеського апеляційного суду ОСОБА_3 імперативних приписів закону при розгляді апеляційної скарги по даній справі.
Заявляючи собі самовідвід, вважаю за необхідне зазначити, що сам по собі факт звернення учасника провадження або його представника зі скаргами до Ради суддів України чи Вищої ради правосуддя не є безумовною та автоматичною підставою для відводу судді від розгляду справи, оскільки інше могло б створити можливість для штучної зміни визначеного автоматизованою системою складу суду.
Водночас у цій конкретній справі наявна сукупність обставин, які з точки зору стороннього, розсудливого та поінформованого спостерігача можуть викликати сумнів у безсторонності судді під час подальшого апеляційного розгляду.
Так, раніше постановою Одеського апеляційного суду від 11 травня 2026 року, постановленою суддею Кострицьким В.В., апеляційну скаргу Кучеренка Г.А., подану в інтересах ОСОБА_1 , було повернуто особі, яка її подала, з підстав відсутності належного підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Тобто суддею вже вирішувалося процесуальне питання щодо можливості прийняття до розгляду апеляційної скарги, поданої цією ж особою в інтересах тієї ж особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.
Після цього до апеляційного суду повторно надійшли матеріали справи разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 , клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та клопотанням про допуск його до участі у справі як представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Одночасно до матеріалів додано копії звернень ОСОБА_2 до Ради суддів України та Вищої ради правосуддя, у яких він ставить питання про порушення суддею Кострицьким В.В. вимог закону саме під час попереднього розгляду апеляційної скарги у цій же справі.
За таких обставин подальший розгляд цієї справи тим самим суддею може створити в учасників провадження враження, що суддя фактично має оцінювати правові наслідки власного попереднього процесуального рішення та доводи особи, яка вже поставила під сумнів законність дій цього судді у межах цієї ж справи. 
При цьому значення має не лише фактична відсутність упередженості судді, а й наявність зовнішніх гарантій, які виключають будь-які обґрунтовані сумніви у неупередженості суду.
Самовідвід у цьому випадку не є оцінкою обґрунтованості поданих ОСОБА_2 скарг до Ради суддів України та Вищої ради правосуддя, не свідчить про визнання викладених у них доводів, а спрямований виключно на забезпечення довіри до суду, дотримання принципу безсторонності та усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності подальшого апеляційного розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Окрім вимог п. 4 ч. 1 ст. 75, ст. 80 КПК України, мною також враховуються положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.11 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13.06.2007, ст. 15 Кодексу суддівської етики, - відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.
Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.
Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».
За наведених обставин, враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 75, ч. 1 ст. 80 КПК України, з метою недопущення виникнення сумнівів у неупередженості та безсторонності суду в прийняття рішення в даній справі, а також з метою унеможливлення створення умов, за яких участь судді у розгляді даної справи, в подальшому може використовуватися іншими особами або сторонніми спостерігачами, для дискредитації будь-якого прийнятого апеляційним судом рішення в даній справі, вважаю за необхідне заявити самовідвід, а матеріали справи про адміністративне правопорушення передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду у відповідності до «Положень про автоматизовану систему документообігу суду».
Керуючись ст.ст.7,245,246,294КУпАП,ст.ст. 75, 76, 80, 419 КПК України, суддя,

постановив:

Заявити собі самовідвід від розгляду апеляційної скарги Кучеренка Геннадія Анатолійовича, подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2026 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення №33/813/1253/26 передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду      В.В. Кострицький