Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 р. № 520/6813/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ), що полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ), виключити відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.
Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Під час формування військово-облікового документа через мобільний застосунок «Резерв+» позивачем було виявлено наявність у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ним правил військового обліку.
З метою з`ясування підстав внесення таких відомостей представником позивача було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання інформації про наявні порушення правил військового обліку, документи, якими такі порушення підтверджуються, а також копії протоколів та постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
У відповідь на адвокатський запит відповідач повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаний. Також зазначено, що на адресу позивача була сформована та направлена повістка № 4138642 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 04.07.2025 о 14 год. 00 хв. для уточнення даних. За вказаною повісткою позивач не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Водночас із наданої відповідачем інформації вбачається, що справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відкривалася, протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не приймалася.
Позивач, не погоджується із діями відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ним правил військового обліку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем без належних правових підстав внесено до Реєстру відомості про порушення ним правил військового обліку. На думку позивача, сам факт неявки за повісткою без складання протоколу про адміністративне правопорушення та без винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є достатньою підставою для відображення в Реєстрі інформації про порушення правил військового обліку.
Позивач вказує, що у встановленому законом порядку його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП, а тому відомості про вчинення ним порушення правил військового обліку є недоведеними та такими, що не підтверджені належними процесуальними документами.
Також позивач зазначає, що наявність відповідної інформації у Реєстрі створює для нього негативні правові наслідки, оскільки формує відомості про допущене ним порушення без встановлення такого факту у визначеному законом порядку.
Відповідач проти задоволення позову заперечив. У відзиві на позовну заяву зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , а за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не з`явився за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідач зазначив, що повістка № 4138642 була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та направлена позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання. Поштове відправлення було повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.
За позицією відповідача, вказані обставини свідчать про належне оповіщення позивача про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а його неявка без поважних причин свідчить про порушення вимог законодавства про військовий обов`язок, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Крім того, відповідач посилається на те, що на момент подання відзиву адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не порушувалося, органами поліції позивач до ТЦК та СП для складання адміністративного протоколу не доставлявся.
Водночас відповідач вважає, що діяв у межах наданих повноважень, а внесені до Реєстру відомості відображають інформацію про невиконання позивачем обов`язку щодо прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
У відповіді на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та зазначив, що доводи відповідача не спростовують обставин, викладених у позовній заяві.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин із метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; пропорційно та своєчасно.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.
За змістом статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною першою статті 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, повноваження органів державної влади, а також обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, зокрема, для взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, перевірку військово-облікових документів громадян та уточнення персональних даних військовозобов`язаних і резервістів.
Відповідно до пункту 34 Порядку №560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
Пунктом 41 Порядку №560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є, зокрема, день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення; день проставлення відмітки про відсутність особи за відповідною адресою у випадках, визначених цим пунктом.
Отже, суд зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість направлення повістки військовозобов`язаному засобами поштового зв`язку, а також визначає випадки, за яких таке оповіщення вважається належним.
Разом з тим предметом доказування у цій справі є насамперед наявність у відповідача належних правових підстав для внесення та відображення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення позивачем правил військового обліку.
Відносини щодо створення, функціонування та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів врегульовані Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів є інформаційно-комунікаційною системою, призначеною для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створеною для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №1951-VIII основними завданнями Реєстру є, зокрема, ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України, а також інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону №1951-VIII визначено, що основними засадами ведення Реєстру є обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також повнота та актуалізація відомостей Реєстру.
Відповідно до частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є, зокрема, районні, міські територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Частиною першою статті 6 Закону №1951-VIII передбачено, що до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Водночас частиною третьою статті 6 Закону №1951-VIII встановлено, що особам, які працюють з базами даних Реєстру, заборонено вимагати, обробляти та використовувати будь-яку інформацію, не передбачену законодавством.
Пунктом 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення.
Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Закон №1951-VIII передбачає внесення до Реєстру не довільної інформації про ймовірне порушення особою правил військового обліку, а саме відомостей про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП із зазначенням відповідних реквізитів протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення.
При цьому відомості, які вносяться до Реєстру, мають бути достовірними, актуальними та такими, що ґрунтуються на визначених законом підставах.
Статтею 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Статтею 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно зі статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Суд враховує, що стаття 258 КУпАП передбачає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.
Водночас зазначене положення КУпАП не скасовує необхідності встановлення факту адміністративного правопорушення у визначеному законом порядку та не звільняє уповноважений орган від обов`язку прийняти відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Із системного аналізу статей 235, 258, 283, 284 КУпАП вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП повинно мати процесуальне оформлення у вигляді постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою, зокрема, накладається адміністративне стягнення або вирішується питання щодо провадження у справі.
Суд зазначає, що саме така постанова або інший передбачений законом процесуальний документ може підтверджувати факт притягнення особи до адміністративної відповідальності та бути належною підставою для внесення відповідних відомостей до Реєстру в розумінні пункту 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII.
Як встановлено судом із матеріалів справи, у відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 №1871 від 25.02.2026, наданій на адвокатський запит представника позивача від 14.02.2026, відповідач повідомив, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 як військовозобов`язаний.
У цій же відповіді відповідач зазначив, що на адресу позивача 04.07.2025 була автоматично створена та направлена повістка №4138642 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних. Також відповідач вказав, що позивач за повісткою не з`явився, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відкривалася, відповідний протокол не складався, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не виносилася.
У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також на те, що він без поважних причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 за викликом 04.07.2025 о 14 год. 00 хв., зазначеним у повістці №4138642.
Відповідач також зазначив, що повістка №4138642 була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та направлена через відділення АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання позивача: АДРЕСА_3 . Згідно з довідкою форми 20, 14.07.2025 рекомендоване поштове відправлення повернуто відправнику з причиною повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що на момент подання відзиву по факту виявленого порушення адміністративне провадження стосовно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, не порушувалося та не закінчувалося, органами поліції громадянин ОСОБА_1 до ТЦК та СП для складання адміністративного протоколу не доставлявся.
Отже, відповідачем фактично не заперечується, що станом на час виникнення спірних правовідносин та станом на час розгляду справи позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення щодо нього не виносилася, а відомості про дату, номер і короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення відсутні.
Суд зазначає, що посилання відповідача на факт направлення повістки №4138642 та повернення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» не є достатнім доказом правомірності внесення до Реєстру відомостей про порушення позивачем правил військового обліку.
Такі обставини можуть мати значення для вирішення питання про належність оповіщення особи та для подальшого розгляду компетентним органом питання про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення. 
Проте такі дії не замінюють установленої законом процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та не є самостійною підставою для відображення у Реєстрі відомостей про порушення правил військового обліку як встановленого факту.
Суд також враховує, що пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII прямо пов`язує відповідні відомості в Реєстрі з притягненням до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП та з наявністю реквізитів протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення.
Закон №1951-VIII не передбачає можливості внесення до персональних даних призовника, військовозобов`язаного або резервіста окремої інформації про ймовірне порушення, виявлені ознаки порушення або порушення правил військового обліку без встановлення такого факту у передбаченому законом порядку.
Відповідач як орган ведення Реєстру має право та обов`язок забезпечувати актуальність і достовірність відомостей Реєстру, однак таке повноваження повинно реалізовуватися виключно у спосіб, передбачений законом. 
Суд зауважує, що внесення до Реєстру відомостей, які створюють для особи негативні правові наслідки, за відсутності належного процесуального підтвердження факту правопорушення, суперечить вимогам статті 19 Конституції України та статей 3, 6, 7 Закону №1951-VIII.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно зі статтею 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд зазначає, що відповідачем не надано суду постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 КУпАП, не надано доказів набрання такою постановою законної сили, не надано доказів розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача та встановлення у передбаченому законом порядку факту вчинення ним адміністративного правопорушення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності дій щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .
Доводи відповідача про те, що позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 за викликом, суд оцінює критично в частині їх достатності для підтвердження правомірності спірних дій, оскільки такі доводи не підтверджують факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не спростовують відсутності передбачених пунктом 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII підстав для внесення відповідних відомостей до Реєстру.
При цьому суд не вирішує питання про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП, оскільки це питання належить до компетенції уповноваженого органу в межах відповідного провадження про адміністративне правопорушення. Предметом розгляду у цій справі є правомірність дій відповідача щодо внесення та відображення у Реєстрі відомостей про порушення правил військового обліку позивачем.
Суд виходить з того, що до моменту встановлення факту правопорушення у передбаченому законом порядку та оформлення такого факту відповідним процесуальним рішенням внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку є передчасним і таким, що не відповідає вимогам закону.
Наявність у Реєстрі відомостей про порушення правил військового обліку без належної правової підстави впливає на правове становище особи, оскільки формує офіційну інформацію про вчинене нею правопорушення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що внесення відповідачем до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснено без належної правової підстави, не у спосіб, визначений законом, та є протиправним.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
Згідно з пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України суд може прийняти інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Оскільки судом встановлено протиправність дій відповідача щодо внесення до Реєстру відомостей про порушення позивачем правил військового обліку, ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача виключити такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1331.20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок). 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 04 червня 2026 року.

Суддя Н.А. Полях