ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/8245/25  Номер провадження 33/814/609/26	Головуючий у 1-й інстанції МУРАШОВА Н. В.  Доповідач ап. інст. Захожай О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.
при секретарі – Лисенко О.Ю.
за участю:
захисника-адвоката Єгорова С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Єгорова С.А., який діє в інтересах особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , на постанову судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2026 року,-
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, є внутрішньо переміщеною особою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - штрафу, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
Згідно з постановою судді, 22 грудня 2025 року о 14 год. 35 хв. в м. Кременчук Полтавської області по вул. Юрія Руфа, буд.16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Проте відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Єгоров С.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказує, що висновок суду про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння є формальним та не підтверджений належними і допустимими доказами.
Стверджує, що відеозаписи не можуть вважатися беззаперечним доказом вини, оскільки не містять об`єктивної фіксації стану водія, що перебуває в наркотичному сп`янінні та не підтверджують факт законної та коректної пропозиції пройти медичний огляд.
ОСОБА_1 в призначене судове засідання не прибув, клопотання про відкладення апеляційного перегляду справи не подавав, про причини неявки апеляційний суд не повідомив.
Вислухавши думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Єгорова С.А. та виходячи з положень статей , 271, 294 КУпАП апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників, дослідивши докази у вказаному провадженні, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 547780 від 22.12.2025 вбачається, що 22 грудня 2025 року о 14 год. 35 хв. в м. Кременчук Полтавської області по вул. Юрія Руфа, буд.16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Проте відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентною особою в межах повноважень, наданих їй, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.
Незважаючи на заперечення сторони захисту про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №547780 від 22.12.2025; довідкою від 22.12.2025, направленням на огляд водія ТЗ від 22.12.2025, рапортом поліцейського А.Лебедєва, відеозаписами долученими до матеріалів справи та іншими матеріалами в їх сукупності.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження апелянта про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За вказаних обставин, посилання апелянта на те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду зумовлена обгрунтованими сумнівами щодо дійсних намірів працівників поліції, а саме-побоювання фактичного його доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не забезпечення проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, не спростовує наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не впливає на відповідальність останнього.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п.2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що виявлені ознаки сп`яніння є суб`єктивною думкою поліцейського, яку він складає на підставі аналізу дій водія під час спілкування із ним, а наявність або відсутність стану сп`яніння у водія перевіряється за допомогою проходження відповідного огляду. В даному випадку, водій ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд в присутності працівників поліції, як того вимагає КПК України, за що передбачена адміністративна відповідальність.
Отже, докази здобуті працівниками поліції, згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції немає.
У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Всі інші доводи, наведені в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційних скаргах носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання апеляційного суду, доводи поданої апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом захисту.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Судом першої інстанції були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі водія, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Єгорова С.А., який діє в інтересах особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , – залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Полтавського апеляційного суду О.І. Захожай