Справа № 739/267/26
Провадження № 2/739/351/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

26 травня 2026 року          м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді Чепурка В.В.,
за участі: 
секретаря судового засідання – Лукаш Н.Я.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина
Стислий виклад позицій учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – позивач), діючи через свого представника – Короля Владислава Анатолійовича, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами №56555-05/2025 від 24 травня 2025 року в розмірі 25 080 грн. 00 коп., за кредитним договором №2031345 від 17 січня 2025 року в розмірі 72 143 грн. 56 коп., за кредитним договором №5797580 від 24 лютого 2025 року в розмірі 24 700 грн. 00 коп., за кредитним договором №1163143 від 30 квітня 2025 року 15 900 грн. 00 коп., за кредитним договором №73161711 від 24 лютого 2025 року в розмірі 15 941 грн. 92 коп. та за договором позики №7745652 від 30 травня 2025 року в розмірі 8 250 грн. 00 коп.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 січня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір №2031345,згідно умов якого відповідачу надано кредит в розмірі та на умовах, визначених договором, при цьому відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 23 грудня 2025 року між позивачем та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір факторингу №23122025/01 відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2031345 від 17 січня 2025 року в розмірі 72 143 грн. 56 коп., з яких: 19 497 грн. 96 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 42 895 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками та 9 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею.
Також 24 лютого 2025 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №5797580,згідно умов якого відповідачу надано кредит в розмірі та на умовах, визначених договором, при цьому відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 18 вересня 2025 року між позивачем та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу №18092025 відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5797580 від 24 лютого 2025 року в розмірі 24 700 грн. 00 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 11 200 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за обслуговування кредиту та 3 500 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою.
Також 24 лютого 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір №73161711,згідно умов якого відповідачу надано кредит в розмірі та на умовах, визначених договором, при цьому відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 27 серпня 2025 року між позивачем та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №27/03/25 відповідно до якого та реєстру боржників від 24 вересня 2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №73161711 від 24 лютого 2025 року в розмірі 15 941 грн. 92 коп., з яких: 4 536 грн. 90 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 5 699 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками, 4 355 грн. 42 коп. заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом та 1 350 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за надання кредиту.
Також 30 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та відповідачем було укладено кредитний договір №1163143,згідно умов якого відповідачу надано кредит в розмірі та на умовах, визначених договором, при цьому відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 27 серпня 2025 року між позивачем та ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» було укладено договір факторингу №27082025 відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1163143 від 30 квітня 2025 року в розмірі 15 900 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 4 900 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за обслуговування кредиту та 6 000 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою.
24 травня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем було укладено кредитний договір №56555-05/2025,згідно умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 6 000 грн. 00 коп. на умовах, визначених договором, при цьому відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 25 вересня 2025 року між позивачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу №25092025/1, відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №56555-05/2025 від 24 травня 2025 року в розмірі 25 080 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 6 480 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, 12 000 грн. 00 коп. заборгованість за штрафом та 600 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за видачу кредиту. 
Крім того, 30 травня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та відповідачем було укладено договір позики №7745652,згідно умов якого відповідачу надано позику в розмірі та на умовах, визначених договором, при цьому відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування неою. 26 серпня 2025 року між позивачем та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено договір факторингу №26082025, відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №7745652 від 30 травня 2025 року в розмірі 8 250 грн. 00 коп., з яких: 2 500 грн. 90 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 7 грн. 25 коп. заборгованість за відсотками, 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та 742 грн. 75 коп. заборгованість за комісією.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. При цьому у позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи без його участі та зазначено про відсутність заперечень проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча викликався до суду належним чином, зокрема як шляхом надіслання повістки про виклик за адресою його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, так і шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. За таких обставин, відповідно до пункту 4 частини сьомої статті 128, статті 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. При цьому останній заяв по суті справи та про розгляд справи без його участі до суду не подав.
Заяви та клопотання учасників справи
Інших заяв та клопотань учасники справи до суду не подавали.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 05 березня 2026 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Ухвалою суду від 28 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У зв`язку з розглядом справи у порядку загального позовного провадження, враховуючи, те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі та відзиву на позов не подав, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється без участі сторін у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи
Як встановлено, 17 січня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір №2031345, відповідно до якого зазначене товариство надало відповідачу на 360 днів кредит у розмірі 19 500 грн. 00 коп. (а.с. 28-38).
Вказаний вище договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора Т859 та шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 25), що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.
Сторонами вказаного кредитного договору було погоджено денну процентну ставку за кредитом у розмірі 1% за кожен день строку користування кредитом (а.с. 29).
Згідно графіку платежів відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до 12 січня 2026 року (а.с. 36).
Як вбачається, ТОВ «Селфі Кредит» належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №2031345, перерахувавши кредитні кошти в сумі 19 500 грн. 00 коп. (а.с. 39).
Незважаючи на визначені договором порядок та строки повернення кредиту відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, у відповідача перед ТОВ «Селфі Кредит» станом на 23 грудня 2025 року виникла заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 72 143 грн. 56 коп., з яких: 19 497 грн. 96 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 42 895 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками та 9 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею (а.с. 40-41).
23 грудня 2025 року між позивачем та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір факторингу №23122025/01 відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2031345 від 17 січня 2025 року в розмірі 72 143 грн. 56 коп., з яких: 19 497 грн. 96 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 42 895 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками та 9 750 грн. 00 коп. заборгованість за пенею (а.с. 42-47).
Також 24 лютого 2025 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №5797580, відповідно до якого зазначене товариство надало відповідачу на 345 днів кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. (а.с. 51-61).
Вказаний вище договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора 499594 та шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 51), що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.
Сторонами вказаного кредитного договору було погоджено денну процентну ставку за кредитом у розмірі 0,97% за кожен день строку користування кредитом (а.с. 52).
Згідно графіку платежів відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до 04 лютого 2026 року (а.с. 57).
Як вбачається, ТОВ «Мілоан» належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №5797580, перерахувавши кредитні кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп. (а.с. 62).
Незважаючи на визначені договором порядок та строки повернення кредиту відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, у відповідача перед ТОВ «Мілоан» станом на 08 вересня 2025 року виникла заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 24 700 грн. 00 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 11 200 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за обслуговування кредиту та 3 500 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою (а.с. 64).
18 вересня 2025 року між позивачем та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу №18092025 відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5797580 від 24 лютого 2025 року в розмірі 24 700 грн. 00 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 11 200 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за обслуговування кредиту та 3 500 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою (а.с. 66-70).
Також 24 лютого 2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір №73161711, відповідно до якого зазначене товариство надало відповідачу на 29 днів кредит у розмірі 9 000 грн. 00 коп. (а.с. 103-110).
Вказаний вище договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора 58314 та шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 51), що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.
Сторонами вказаного кредитного договору було погоджено денну процентну ставку за кредитом у розмірі 0,637% за кожен день строку користування кредитом та у розмірі 4% на день за понадстрокове користування кредитом (а.с. 104).
Згідно графіку платежів відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до 24 березня 2026 року (а.с. 110).
Як вбачається, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №73161711, перерахувавши кредитні кошти в сумі 9 000 грн. 00 коп. (а.с. 113).
Незважаючи на визначені договором порядок та строки повернення кредиту відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, у відповідача перед ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 24 вересня 2025 року виникла заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 15 941 грн. 92 коп., з яких: 4 536 грн. 90 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 5 699 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками, 4 355 грн. 42 коп. заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом та 1 350 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за надання кредиту (а.с. 120),
27 березня 2025 року між позивачем та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №27/03/25 відповідно до якого та реєстру боржників, Складеного 24 вересня 2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №73161711 від 24 лютого 2025 року в розмірі 15 941 грн. 92 коп., з яких: 4 536 грн. 90 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 5 699 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками, 4 355 грн. 42 коп. заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом та 1 350 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за надання кредиту.
Також 30 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та відповідачем було укладено кредитний договір №1163143, відповідно до якого зазначене товариство надало відповідачу на 345 днів кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. (а.с. 77-88).
Вказаний вище договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора 206154 та шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 51), що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.
Сторонами вказаного кредитного договору було погоджено денну процентну ставку за кредитом у розмірі 0,97% за кожен день строку користування кредитом (а.с. 78).
Згідно графіку платежів відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до 10 квітня 2026 року (а.с. 83).
Як вбачається, ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №1163143, перерахувавши кредитні кошти в сумі 5 000 грн. 00 коп. (а.с. 89).
Незважаючи на визначені договором порядок та строки повернення кредиту відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, у відповідача перед ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» станом на 27 серпня 2025 року виникла заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 15 900 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 4 900 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за обслуговування кредиту та 6 000 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою (а.с. 91).
27 серпня 2025 року між позивачем та ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» було укладено договір факторингу №27082025 відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1163143 від 30 квітня 2025 року в розмірі 15 900 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 4 900 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за обслуговування кредиту та 6 000 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою (а.с. 93-97).
Також 24 травня 2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем було укладено кредитний договір №56555-05/2025, відповідно до якого зазначене товариство надало відповідачу на 120 днів кредит у розмірі 6 000 грн. 00 коп. (а.с. 11-18).
Вказаний вище договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора Y941 та шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 51), що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.
Сторонами вказаного кредитного договору було погоджено денну процентну ставку за кредитом у розмірі 0,9% за кожен день строку користування кредитом (а.с. 11).
Згідно графіку платежів відповідач зобов`язався повернути кредит у строк до 20 вересня 2025 року (а.с. 16).
Як вбачається, ТОВ «Стар Файненс Груп» належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором №56555-05/2025, перерахувавши кредитні кошти в сумі 6 000 грн. 00 коп. (а.с. 19).
Незважаючи на визначені договором порядок та строки повернення кредиту відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, у відповідача перед ТОВ «Стар Файненс Груп» станом на 31 грудня 2025 року виникла заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 25 080 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 6 480 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, 12 000 грн. 00 коп. заборгованість за штрафом та 600 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за видачу кредиту (а.с. 25).
25 вересня 2025 року між позивачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу №25092025/1, відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №56555-05/2025 від 24 травня 2025 року в розмірі 25 080 грн. 00 коп., з яких: 6 000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 6 480 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками, 12 000 грн. 00 коп. заборгованість за штрафом та 600 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за видачу кредиту (а.с. 20-24).
Крім того, 30 травня 2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та відповідачем було укладено договір позики №7745652, відповідно до якого зазначене товариство надало відповідачу на 30 днів позику в розмірі 2 500 грн. 00 коп. (а.с. 128-131).
Вказаний вище договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора xmJ327 та шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 51), що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.
Сторонами вказаного договору позики було погоджено денну процентну ставку за кредитом у розмірі 0,01% за кожен день строку користування кредитом (а.с. 128).
Як вбачається, ТОВ «Сіроко Фінанс» належним чином виконав свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики №7745652, перерахувавши позикові кошти в сумі 2 500 грн. 00 коп. (а.с. 132).
Незважаючи на визначені договором порядок та строки повернення позики відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, у відповідача перед ТОВ «Сіроко Фінанс» станом на 24 жовтня 2025 року виникла заборгованості за вказаним договором позики в розмірі 8 250 грн. 00 коп., з яких: 2 500 грн. 90 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 7 грн. 25 коп. заборгованість за відсотками, 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та 742 грн. 75 коп. заборгованість за комісією (а.с. 139).
26 серпня 2025 року між позивачем та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено договір факторингу №26082025, відповідно до якого та реєстру боржників від 24 жовтня 2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №7745652 від 30 травня 2025 року в розмірі 8 250 грн. 00 коп., з яких: 2 500 грн. 90 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 7 грн. 25 коп. заборгованість за відсотками, 5 000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та 742 грн. 75 коп. заборгованість за комісією.
З наведеними вище розрахунками заборгованості за кредитними договорами №2031345, №5797580, №73161711, №1163143, №56555-05/2025 та за договором позики №7745652 в частині розміру тіла кредитів та процентів за користування кредитними коштами суд погоджується, оскільки в цій частині дані розрахунки відповідають умовам кредитних договорів, укладених відповідачем.
Стосовно нарахованих за кредитними договорами неустойок у вигляді штрафів та пені, в розмірі 9 750 грн. 00 коп., 3 500 грн. 00 коп., 6 000 грн. 00 коп., 12 000 грн. 00 коп., та 5 000 грн. 00 коп. відповідно, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь за порушення останнім зобов`язань за кредитними договорами та договором позики, суд зазначає наступне.
Так, положеннями вказаних вище кредитних договорів та договору позики дійсно передбачено, що у випадку порушення даних договорів відповідач зобов`язаний сплатити неустойку у вигляді штрафу та пені у погодженому в договорах розмірі.
Відповідач дійсно порушила свої зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів та позики і сплати відсотків за вказаними вище договорами.
Водночас, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, на території України було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.
У зв`язку з викладеним відповідач на період дії в Україні воєнного стану звільняється від сплати неустойок за прострочення виконання зобов`язань за кредитними договорами№2031345, №5797580, №73161711, №1163143, №56555-05/2025 та за договором позики №7745652 у розмірі 9 750 грн. 00 коп., 3 500 грн. 00 коп., 6 000 грн. 00 коп., 12 000 грн. 00 коп., та 5 000 грн. 00 коп. відповідно і вказані неустойки мають бути списані кредитодавцем. Відповідно доводи останнього про стягнення з відповідача зазначених неустойок є необґрунтованими.
Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача комісій за надання кредиту згідно договору №56555-05/2025 в розмірі 600 грн. 00 коп., згідно договору №73161711 в розмірі 1 350 грн. 00 коп. та згідно договору позики №7745652 у розмірі 742 грн. 75 коп. суд зазначає наступне.
Так, вказаними договорами дійсно передбачено сплату відповідачем комісій за надання кредитів та позики.
При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року, винесеного у справі №7-рп/2013, вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12 травня 1991 року, далі – Закон України №1023-XII передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Частиною першою статті 18 Закону України №1023-XII передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України №1023-XII умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Згідно частини п`ятої статті 18 Закону України №1023-XII якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Відповідно до частини сьомої статті 18 Закону України №1023-XII положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Як вбачається, сплата зазначених комісій згідно вказаних вище кредитних договорів та договору позики фактично передбачена за укладення договорів та надання коштів на їх виконання тобто за дії, які позикодавці здійснюють на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним.
Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, винесеного у справі №756/8840/17.
Згідно статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
За таких обставин суд приходить до висновку про незаконність нарахування та стягнення з відповідача вказаних комісій, пов`язаних з наданням кредитів та позики.
З приводу вимог позивача про стягнення з відповідача комісій за обслуговування кредиту на виконання кредитного договору №5797580 в розмірі 11 200 грн. 00 коп. та на виконання кредитного договору №1163143 в розмірі 4 900 грн. 00 коп. суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VII (далі – Закон України №1734-VII) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно частини другої статті 11 Закону України №1734-VII у разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України №1734-VII передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно висновку Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленого у постанові від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Матеріали справи не містять доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням відповідачем кредиту, за які останній нараховано відповідну комісію. 
У зв`язку з цим відповідні положення зазначеного договору щодо нарахування відповідачу комісій є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому вимоги про стягнення даних комісій є необґрунтованими.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом статті 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до частини другої статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.А
Оскільки в ході судового розгляду встановлено,що у відповідача за кредитним договором №2031345 від 17 січня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 62 393 грн. 56 коп. (19 497 грн. 96 коп. + 42 895 грн. 60 коп.), за кредитним договором №5797580 від 24 лютого 2025 року виникла заборгованість у розмірі 10 000 грн. 00 коп., за кредитним договором №73161711 від 24 лютого 2025 року виникла заборгованість у розмірі 14 591 грн. 92 коп. (4 536 грн. 90 коп. + 5 699 грн. 60 коп. + 4 355 грн. 42 коп.), за кредитним договором №1163143 від 30 квітня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 5 000 грн. 00 коп., за кредитним договором №56555-05/2025 від 24 травня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 12 480 грн. 00 коп. (6 000 грн. 00 коп. + 6 480 грн. 00 коп.) та за договором позики №7745652 від 30 травня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 2 507 грн. 25 коп. (2 500 грн. 00 коп. + 7 грн. 25 коп.), при цьому право вимоги за вказаними договорами на час розгляду справи належить позивачу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача на користь позивача. При цьому в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойок та комісій необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю даних позовних вимог.
Судові витрати
Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 328 грн. 00 коп., при цьому відповідачем судові витрати не здійснювалися.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, у розмірі 2 197 грн. 35 коп. (106 972 грн. 73 коп. х 3 328 грн. 00 коп. / 162 015 грн. 48 коп.).
На підставі викладеного, керуючись статтями 81-83, 141, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договором позики - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №2031345 від 17 січня 2025 року в розмірі 62 393 (шістдесят дві тисячі триста дев`яносто три) гривні 56 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №5797580 від 24 лютого 2025 року в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №73161711 від 24 лютого 2025 року в розмірі 14 591 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто одна) гривня 92 копійки.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №1163143 від 30 квітня 2025 року в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №56555-05/2025 від 24 травня 2025 року в розмірі 12 480 (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №7745652 від 30 травня 2025 року в розмірі 2 507 (дві тисячі п`ятсот сім) гривень 25 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 2 197 (дві тисяч сто дев`яносто сім) гривень 35 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, який має право подати її до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у загальному порядку в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ – 35625014, місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30. 
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя           В.В. Чепурко