Справа №487/2689/26
Провадження №2/487/2292/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

02.06.2026          м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі 
головуючого судді – Щербини С.В., 
за участі секретаря судового засідання – Брижатої А.С., 
за відсутності учасників справи, належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» (далі – ОКП «Миколаївоблтеплоенерго») звернулось до суду з позовом до до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в опалювальні періоди 2015-2016 по 2020-2021 ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» здійснювало постачання теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення опалення до будинку на початку опалювальних сезонів. 
Вказують, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №470035909 від 26 березня 2026 року власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Зазначають, що свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення позивач виконував в повному обсязі та належним чином, але відповідачами оплата наданих послуг своєчасно та в повному обсязі не проводилась у зв`язку з чим за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2021 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 21399, 93 грн також з 01 квітня 2016 року по 31 жовтня 2021 року відповідачам нараховано 4083,73 суму на яку підлягає збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції та 1693,36 грн три відсотки річних.
Враховуючи викладене просили стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку 27177,02 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 17 квітня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання у справі.
Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі до суду не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили. Про розгляд справи відповідачі повідомлялась шляхом направлення судових повісток за місцем їх реєстрації, які повернулись до суду із відміткою про відсутність адресата, що свідчить про повідомлення її належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Також відповідачка ОСОБА_2 повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено, що у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26 березня 2026 року власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» здійснювало постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 , в опалювальних сезонах з 2015-2016 по 2020-2021, що підтверджується копіями нарядів на підключення опалення до будинку на початку опалювальних сезонів.
Згідно відомостей ДМСУ ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , відомості щодо реєстрації ОСОБА_2 відсутні.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачам нараховано: сума боргу за послуги з централізованого опалення – 21399,93 грн, сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 4083,73 грн., три відсотки річних 169 грн. (а.с. 15-16).
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).
П. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" зазначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги").
Згідно з ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (ч.ч. 1, 4 ст. 9 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги").
В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст. 610 та ст. 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Згідно з постановою Верховного Суду від 30.03.2018 у справі №918/344/17 формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Статями 68, 162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом
Беручи до уваги те, що відповідачі у спірний період були споживачами теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 будучи власниками цієї квартири, проте не здійснювали оплату за надані послуги з централізованого опалення, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача в рівних частках підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 3328,00 грн., по 1664 грн. з кожного
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу – задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованість за період з 01 березня 2016 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з централізованого опалення в сумі 21399 (двадцять одну тисячу триста дев`яносто дев`ять) грн 93 коп.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» за період з 01 квітня 2016 року по 31 жовтня 2021 року суму на яку підлягає збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції – 4083 (чотири тисячі вісімдесят три) грн 73 коп та три відсотки річних – 1693 (одна тисяча шістсот дев`яносто три) грн 36 коп.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн по 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) грн з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго», код ЄДРПОУ 31319242, адреса: м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 5-А;

Відповідач:  ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач:  ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя          С.В. Щербина