Справа № 354/555/22 
Провадження № 22-ц/4808/867/26
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Баркова В. М.,
суддів: Василишин Л. В.,
Максюти І. О.,
секретар Петрів Д. Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2026 року у складі судді Остап`юк М. В., ухвалене у м. Яремче Івано-Франківської області, у справі за позовом Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Карпатського національного природного парку до Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Івано-Франківська обласна державна адміністрація про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду шляхом повернення земельної ділянки державі,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Перший заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Карпатського національного природного парку звернувся до Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Івано-Франківська обласна державна адміністрація з позовом про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду шляхом повернення земельної ділянки державі.
Рішенням Яремчанського міського суду від 02 березня 2026 року позов Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Карпатського національного природного парку задоволено частково. Постановлено повернути у власність держави земельну ділянку природно-заповідного фонду площею 0, 6208 га, яка складає частину від земельної ділянки із кадастровим номером 2611091501:10:018:0011 загальною площею 0,9027 га, що розташована в селі Микуличині на участку Підліснів, Надвірнянського району Івано-Франківської області, згідно конфігурації та місця розташування, зазначеного у висновку експерта № 2824/2825/2826/2827/2828/2829 від 20 серпня 2019 року.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 36 900,70 грн.
У апеляційній скарзі на зазначене рішення суду в частині розподілу судових витрат відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить рішення суду в частині стягнення з нього судового збору скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким понесені Івано-Франківською обласною прокуратурою витрати судового збору віднести на рахунок держави.
Відповідач ОСОБА_1 вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно покладено на нього обов`язок зі сплати судового збору, оскільки він як особа з ІІ групою інвалідності звільнений від такого обов`язку. Встановлення йому ІІ групи інвалідності підтверджується копіями довідки серії ВТЄ-8 № 008881 від 04 січня 1991 року та посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 31 жовтня 2007 року Яремчанським управлінням праці та соціального захисту населення.
Скаржник зазначає, що він не мав можливості подати належні докази звільнення його від сплати судового збору до суду першої інстанції з об`єктивних і поважних причин, що не залежали від його волі, оскільки його стан здоров`я є тяжким і нестабільним. Зауважує, що протягом розгляду справи неодноразово подавав заяви про відкладення судових засідань у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, що, на його думку, свідчить про те, що він не ухилявся від участі у справі, а навпаки – вживав усіх можливих заходів для реалізації свого права на захист, однак об`єктивні обставини цьому перешкоджали.
Також ОСОБА_1 звертає увагу апеляційного суду на те, що він не має юридичної освіти та належного рівня знань законодавства, що у поєднанні з віком і станом здоров`я суттєво ускладнило розуміння процесуальних прав і обов`язків, зокрема щодо строків та порядку подання доказів. Зазначає, що діяв добросовісно та виходив із того, що після покращення стану здоров`я зможе особисто надати всі необхідні документи суду.
Крім того, скаржник вказує, що справа була розглянута судом першої інстанції за його відсутності, що фактично позбавило його можливості реалізувати право на подання доказів і належний захист.
У відзиві на вищезазначену апеляційну скаргу представник Івано-Франківської обласної прокуратури вказує, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат є невірним. Зокрема, зазначає, що за подання позову обласна прокуратура сплатила судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у сумі 4 962 грн. (2*2 481 грн.) та одну позовну вимогу майнового характеру у розмірі 31 938,70 грн. (2 129 247 грн. * 1,5%), що в загальному складає 36 900,70 грн.
Зауважує, що в ході судового розгляду 03 жовтня 2022 року прокурором подано заяву про зміну позовних вимог, а саме в частині витребування земельної ділянки замінено позовною вимогою про усунення перешкод у здійсненні Карпатським НПП права користування та розпорядження земельною ділянкою. Таким чином позовна вимога майнового характеру була замінена на позовну вимогу немайнового характеру.
На думку представника позивача, у випадку покладення часткового судового збору на відповідача, є підстави для повернення переплаченої суми судового збору, який складає 29 457,70 грн. (31 938,70 грн. – 2 481 грн.).
Водночас, представник позивача вважає, що підстави для звільнення відповідача ОСОБА_1 від сплати судового збору відсутні, оскільки Законом України «Про судовий збір» передбачено пільги для позивачів, а не для відповідача. А тому, в даній справі суд здійснив розподіл судових витрат з урахуванням ст. 141 ЦПК України, поклавши судові витрати на ОСОБА_1 .
Також просить вирішити питання про повернення переплаченої суми судового збору відповідно до платіжної інструкції № 721 від 03 травня 2022 року в розмірі 29 457,70 грн. на розрахунковий рахунок Івано-Франківської обласної прокуратури.
Інші учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалися, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляли. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині розподілу судових витрат, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 36 900,70 грн., а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскарженій частині.
Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. 
Заслухавши суддю-доповідача, представників Івано-Франківської обласної прокуратури Чернописької Г. О. та Карпатського національного природного парку Чаплінської О. В., які підтримали доводи, викладені у відзиві представника Івано-Франківської обласної прокуратури на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково з наступних підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції в оскарженій частині в повній мірі вищезазначеним вимогам не відповідає.
Частково задовольняючи позовні вимоги Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, Карпатського національного природного парку, суд першої інстанції прийшов до висновків, що частина спірної земельної ділянки, площею 0, 6208 га, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 є землею природно-заповідного фонду, яка у приватну власність не передається. Також суд здійснив розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 36 900,70 грн.
У справі, що переглядається встановлено, що Івано-Франківська обласна прокуратура звернулася до суду із вищевказаним позовом у травні 2022 року з вимогами немайнового характеру, зокрема: визнання незаконним та скасування рішення Микуличинської сільської ради №131-18/2008 від 24 березня 2008 року та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №166688 від 11 серпня 2008 року, а також з вимогою майнового характеру – витребування у ОСОБА_1 на користь держави земельної ділянки (т.1, а.с.1-16).
При зверненні до суду із вказаним позовом Івано-Франківською обласною прокуратурою було сплачено судовий збір у розмірі 36 900 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 721 від 03 травня 2022 року (т.1, а.с. 17).
Також з матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2022 року Івано-Франківська обласна прокуратура в порядку ст. 49 ЦПК України подала заяву про зміну позовної вимоги та просила позовну вимогу про витребування земельної ділянки замінити на позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду шляхом повернення земельної ділянки державі (т.1, а.с. 93-99).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Такий висновок зробив Верховний Суд України в постанові № 703/686/15-ц від 01 березня 2017 року, Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2025 року у справі №361/5009/22.
У справі, що переглядається встановлено, що рішенням Яремчанського міського суду від 02 березня 2026 року позов Івано-Франківскької обласної прокуратури задоволено. А тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Водночас, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач надав докази звільнення його від сплати судового збору.
У пункті 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю II групи.
Встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання довічно, що підтверджується довідкою №008881 від 04 січня 1991 року та посвідченням №  НОМЕР_2 від 14 листопада 1991 року (т.2, а.с. 214-215). А тому він звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, то судові витрати мають компенсуватися Івано-Франківській обласній прокуратурі за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Водночас, визначаючи розмір судового збору, який підлягає компенсації позивачу у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, колегія суддів зауважує наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, Івано-Франківська обласна прокуратура 03 жовтня 2022 року в порядку ст. 49 ЦПК України подала заяву про зміну позовної вимоги та просила позовну вимогу про витребування земельної ділянки замінити на позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою природно-заповідного фонду шляхом повернення земельної ділянки державі. 
Встановлено, що із вказаним позовом немайнового характеру позивач звернувся у 2022 році.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481 грн.
Згідно підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою судовий збір становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, загальний розмір судового збору, який повинна була сплатити Івано-Франківська обласна прокуратура, пред`явивши позов із трьома немайновими вимогами, становить 7 443 грн. (2 481 грн. х 3 немайнові вимоги). Водночас, судовий збір було попередньо сплачено у більшому розмірі в сумі 36 900,70 грн.
За змістом ч. 3 ст. 176 ЦПК України у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання про повернення суми судового збору вирішується відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до п. 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов’язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу.
Апеляційний суд зауважує, що матеріали справи не містять клопотання позивача про повернення надміру сплаченого судового збору. 
Відтак, з огляду на вищенаведені норми процесуального законодавства та зміну позивачем позовних вимог, Івано-Франківській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України підлягає компенсації судовий збір у розмірі 7 443 грн. 
Прохання позивача про вирішення питання повернення переплаченої суми судового збору в розмірі 29 457,70 грн. відповідно до п. 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року не належить до компетенції апеляційного суду, оскільки повинно бути вирішене судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнутої з відповідача ОСОБА_1 суми судового збору, та Івано-Франківській обласній прокуратурі слід компенсувати судовий збір за подання позову у розмірі 7 443 грн. за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2026 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської обласної прокуратури судового збору у розмірі 36 900,70 грн. – скасувати.
Судовий збір у розмірі 7 443 (сім тисяч чотириста сорок три) грн., компенсувати Івано-Франківській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 25 травня 2026 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта