КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2026 року м. Київ № 320/41766/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 
до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, у якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлену витягом з протоколу засідання № 1285 від 26.02.2024;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути матеріали щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, на думку позивача, неправильно встановлено причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця, та неправильно застосовано положення Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Позивачка вважає, що у даному випадку мало бути застосовано формулювання «захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини», а не «захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби».
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач проти задоволення позову заперечує. У поданому відзиві відповідач зазначає, що Центральна військово-лікарська комісія діяла у межах наданих їй повноважень та відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови було досліджено всі надані документи. За результатами аналізу документів, військово-лікарська комісія встановила причинний зв`язок захворювання з проходженням військової служби. Відповідач зазначає, що прийняте рішення відповідає вимогам чинного законодавства.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому підтримав доводи позовної заяви та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено про таке.
Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України прийнято постанову, оформлену витягом з протоколу засідання № 1285 від 26.02.2024.
Відповідно до зазначеної постанови встановлено, що захворювання військовослужбовця, яке призвело до його смерті, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини четвертої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Як закріплено у статті 70 Закону України № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України «Про національну безпеку України».
Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначена у Положенні про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженому наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (Положення №402).
Це Положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
За нормами пункту 1.2 Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
У відповідності до пункту 2.1 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
Згідно із пунктом 2.2. цього ж Положення штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
За змістом пункту 21.30 Положення №402 постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що зумовило безпосередню, основну причину смерті, приймається в одному із формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II цього Положення, з обов`язковим додаванням перед словом «ТАК» або «НІ» слів «яке призвело до смерті, та причина смерті».
У випадках коли причину смерті не встановлено, ВЛК приймає постанову про причинний зв`язок смерті військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби) з військовою службою, а у постанові про причинний зв`язок слова «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), яке призвело до смерті, та причина смерті» не зазначаються.
Як закріплено у пункті 21.5 Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».
б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини в період громадянської та Другої світової воєн» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії і флоту у роки громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни.
Постанови ВЛК у формулюваннях, визначених підпунктами «a» та «б» не приймаються, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
в) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Постанова ВЛК у формулюванні «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
г) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку (вказується вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане військовослужбовцем у результаті нещасного випадку за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок вчинення ним правопорушення.
У такому самому формулюванні приймаються постанови щодо поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних за обставин, передбачених пунктом 11 розділу II Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року № 332, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року за № 1667/37289.
Вид події що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії вказується у постанові ВЛК згідно з додатком 3 до Інструкції 332.
Верховний Суд у постанові від 16.04.2025 у справі № 160/31586/23 зазначив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
Суд звертає увагу, що аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, який наголошував, що суд не вправі здійснювати переоцінку медичних висновків спеціалізованих комісій без наявності належних доказів їх очевидної необґрунтованості або порушення процедури їх прийняття.
У цій справі позивач фактично ставить під сумнів не процедуру прийняття постанови ЦВЛК, а зміст медичного висновку, наполягаючи на застосуванні іншого формулювання причинного зв`язку.
Пунктом 21.5 Положення № 402 встановлено вичерпний перелік формулювань, у яких можуть прийматися постанови військово-лікарських комісій щодо причинного зв`язку захворювань, зокрема, передбачено такі формулювання: поранення (контузія, травма, каліцтво), так, пов`язані із захистом Батьківщини, захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини, захворювання (поранення, травма, контузія), так, пов`язані з проходженням військової служби.
З аналізу наведених норм випливає, що зазначені формулювання застосовуються залежно від встановлених медичною комісією обставин виникнення захворювання, а також на підставі аналізу медичних документів, актів службового розслідування, довідок, витягів з наказів та інших документів, що характеризують умови служби військовослужбовця.
Тобто саме військово-лікарська комісія на підставі аналізу всіх документів визначає, яке саме формулювання підлягає застосуванню.
З матеріалів справи вбачається, що при розгляді питання щодо встановлення причинного зв`язку смерті майора ОСОБА_2 відповідачем було досліджено витяг з наказу командира військової частини, лікарське свідоцтво про смерть, свідоцтво про смерть, акт службового розслідування, довідку про безпосередню участь у бойових діях, інші медичні документи.
Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем не досліджено всі обставини справи, не знаходять свого підтвердження.
З матеріалів справи вбачається, що причиною смерті військовослужбовця стали поліорганна недостатність, гострий панкреатит та панкреонекроз. Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що зазначене захворювання виникло саме внаслідок безпосередньої участі військовослужбовця у заходах із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або було безпосередньо зумовлене впливом факторів бойової обстановки.
Суд також звертає увагу, що сама по собі участь військовослужбовця у бойових діях не означає автоматичного застосування формулювання «пов`язане із захистом Батьківщини».
Для застосування такого формулювання необхідно встановити медичний причинний зв`язок між виникненням конкретного захворювання та умовами виконання бойових завдань.
Водночас, із матеріалів справи не вбачається, що позивачем подано будь-які медичні висновки або інші належні докази, які б свідчили про наявність такого прямого причинного зв`язку.
Фактично доводи позивача зводяться до незгоди з оцінкою доказів, яку здійснила військово-лікарська комісія.
Разом з тим суд наголошує, що встановлення причинного зв`язку захворювання є медичним питанням, яке віднесено до компетенції спеціальних комісій.
Суд зазначає, що визначення причинного зв`язку захворювання належить до дискреційних повноважень військово-лікарських комісій, які володіють спеціальними знаннями у сфері військово-лікарської експертизи. Повноваження адміністративного суду полягають не у здійсненні переоцінки медичних висновків по суті, а у перевірці дотримання процедури їх прийняття та наявності правових підстав для відповідного рішення.
Суд не наділений повноваженнями самостійно визначати медичні причини виникнення захворювання чи переоцінювати висновки військово-лікарських комісій без наявності переконливих доказів їх неправомірності.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб та порядку, визначених Положенням №402.
Порушення процедури прийняття постанови позивачем не доведено.
Також матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було проігноровано будь-які подані документи або відмовлено у їх дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено протиправності оскаржуваної постанови, а також відсутні підстави для втручання суду у дискреційні повноваження військово-лікарської комісії.
З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до положень статті 139 КАС України, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя   Панова Г. В.