Дата документу 22.05.2026 
Справа № 334/9170/25
Провадження № 1-кп/334/366/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 травня 2026 року  Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , за відсутності обвинуваченої (in absentia), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження  №22025080000001644, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2025, стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Олександрівка Якимівського району Запорізької області, громадянки України, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.5 ст. 111-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
За загальновідомим фактом, всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV) від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів ЗС Російської Федерації на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.
Президент Російської Федерації 22 лютого 2022 року направив до ради федерації звернення про використання збройних сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволено.
Так, приблизно о 5 годині 00 хвилин 24 лютого 2022 року президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України та віддав відповідний наказ підрозділам збройних сил та іншим збройним формуванням Російської Федерації про військове вторгнення на територію суверенної України. На виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва Російської Федерації, військовослужбовці ЗС Російської Федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснити збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, після чого здійснити військову окупацію частин території суверенної України, в тому числі і територію Мелітопольського району Запорізької області.
З метою відсічі військової агресії Російської Федерації, 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, тобто до 08 лютого 2025 року.
Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва Російської Федерації, військовослужбовці ЗС Російської Федерації, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав.
За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.
Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Відтак, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», вся територія Якимівської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області внесена до вказаного переліку та з 24.02.2022 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.
Після остаточної військової окупації значної частини території Запорізької області, представниками збройних формувань Російської Федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.
Нормативно правовим актом, який регламентує питання проведення всеукраїнського референдуму є Закон України «Про всеукраїнський референдум», прийнятий 26.01.2021. Так, частиною 2 статті 15 вказаного Закону передбачено, що Всеукраїнський референдум щодо зміни території України призначається Верховною Радою України відповідно до Конституції України. Крім того, в частині 1 статті 20 вказаного Закону зазначено, що у разі введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або окремих її місцевостях призначення (проголошення) та проведення всеукраїнського референдуму забороняється.
Разом з тим, приблизно на початку травня 2022 року представниками збройних формувань Російської Федерації всупереч законного порядку, установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими діючими нормативно-правовими актами, було створено окупаційну адміністрацію держави-агресора – т.зв. «Военно-гражданскую администрацию Запорожской области», з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом та тимчасово окупованій території Запорізької області, а також реалізації узурпованих владних повноважень.
При цьому, положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII визначено, що окупаційна адміністрація Російської Федерації – це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.
Всупереч вимог Конституції України та ЗУ «Про всеукраїнський референдум», окупаційною владою розпочато підготовку та організацію проведення незаконного референдуму щодо входження Запорізької області до складу російської федерації на тимчасово окупованій території Запорізької області.
В той же час, указом голови окупаційної адміністрації держави-агресора т.зв. «Военно-гражданской администрации Запорожской области» ОСОБА_6 (29.06.2023 Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено вирок, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110 КК України) № 165-р від 26.07.2022 створено незаконний орган влади - «виборчу комісію Запорізької області», якій, відповідним розпорядженням голови окупаційної адміністрації держави-агресора т.зв. «Военно-гражданской администрации Запорожской области» № 195-р від 08.08.2022 «О подготовке организации проведения референдума Избирательной комиссией Запорожской области», доручено опрацювати та надати пропозиції по організаційному, матеріально-технічному та іншому забезпеченню заходів з підготовки до проведення вказаного референдуму.
Далі, ОСОБА_6 знаходячись у палаці культури «ім. Т.Г. Шевченко», розташованому за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, пл. Перемоги, 4, організував та провів збори мешканців громади із залученням численних представників російських та місцевих окупаційних ЗМІ, на якому у штучно створеній урочистій обстановці, з використанням російської державної символіки, створюючи враження у присутніх осіб щодо їх певної причетності до цієї нібито значущої події, маніпулюючи таким чином їх дійсним сприйняттям подій та їх наслідків, підписав розпорядження «Про підготовку організації проведення референдуму виборною комісією Запорізької області» № 195-р від 08.08.2022, відповідно до якого доручив створеній виборчій комісії пропрацювати та надати до військово-цивільної адміністрації Запорізької області пропозиції з організаційного, матеріально-технічного та іншого забезпечення заходів до підготовки до проведення референдуму про входження Запорізької області до складу Російської Федерації.
Крім того, 20.09.2022 ОСОБА_6 , будучи головою військово-цивільної адміністрації Запорізької області, використовуючи владні повноваження, видав указ №356-у, відповідно до якого, зокрема:
1) призначив референдум Запорізької області про вихід Запорізької області із складу України та про входження Запорізької області до складу Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації;
2) виніс питання на референдум щодо голосування за вихід Запорізької області із складу України, утворення Запорізької області самостійної держави та входження її до складу Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації, а саме: «Ви за вихід Запорізької області зі складу України, утворення Запорізькою областю самостійної держави і входження її до складу Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації?, відповідь: «так» або «ні»»;
3) затвердив положення про референдум Запорізької області про вихід Запорізької області із складу України та про входження Запорізької області до складу Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації;
4) в цілях забезпечення умов для реалізації прав на участь у референдумі, а також безпеки для учасників референдуму, членів комісій референдуму, наглядачів, представників засобів масової інформації визначив дні голосування на референдумі 23 вересня – 27 вересня 2022 року.
Так, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 23.09.2022, на тимчасово окупованій території Запорізької області було утворено т.зв. дільничну виборчу комісію №288 (мовою оригіналу «участковая избирательная комиссия № 288»), яка розташовувалась за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, л Володимирівка, вул. Миру, буд. 77 (вул. Миру, буд. 70)
Надалі, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 23.09.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Володимирівка Якимівської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області, де з 24.02.2022 по теперішній час діє окупаційний режим держави-агресора Російської Федерації, діючи умисно, із власних корисливих мотивів, з метою підтримання та остаточного становлення окупаційної влади Російської Федерації на тимчасово окупованій території Запорізької області, прийняла пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади, які брали участь в організації та проведенні незаконного референдуму на території Запорізької області та безпосередньо займалися створенням і формуванням складу дільничних виборчих комісій та добровільно зайняла посаду член комісії (мовою оригіналу - «член комиссии») однієї із місцевих незаконних виборчих комісій - т.зв. дільничної виборчої комісії №288 (мовою оригіналу «участковой избирательной комиссии № 288»), розташованої за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Володимирівка, вул. Миру, буд. 77 (вул. Миру, буд. 70), з метою участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території громади за відповідну оплату.
В подальшому, протягом серпня-вересня 2022 року, ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Володимирівка Мелітопольського району Запорізької області, діючи умисно, за попередньою змовою з головою місцевого штабу референдуму та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами із числа окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації, бажаючи проявити себе перед окупаційною адміністрацією держави-агресора Російської Федерації, всупереч Конституції України та Закону України «Про всеукраїнський референдум», з метою остаточного встановлення окупаційної влади Російської Федерації на тимчасово купованій території Запорізької області, здійснювала активні організаційні заходи, направлені на проведення на тимчасово окупованій території с. Володимирівка Мелітопольського району Запорізької області незаконного референдуму про входження Запорізької області до складу Російської Федерації, де, зокрема: розносила агітаційні листівки та газети, проводила розмови про необхідність голосування та робила попередні опитування щодо вибору у голосуванні, облаштувала вказану незаконну виборчу дільницю у приміщенні за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Володимирівка, вул. Миру, буд. 77 (вул. Миру, буд. 70).
Надалі, після виконання територіальними штабами всіх необхідних дій та запланованих організаційних заходів з підготовки та організації проведення вказаного референдуму, в порушення вимог Конституції України та ЗУ «Про всеукраїнський референдум» 20.09.2022 головою окупаційної адміністрації держави-агресора в Запорізькій області видано указ №356-у «О назначении референдума Запорожской области о выходе Запорожской области из состава Украины и о вхождении Запорожской области в состав российской федерации на правах субъекта российской федерации», яким  фактично призначено проведення на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконного референдуму про вихід Запорізької області із складу України та її входження до складу Російської Федерації, у період з 23 по 27 вересня 2022 року.
В подальшому, на виконання вказаного незаконного указу окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації, ОСОБА_5 в період 23-27 вересня 2022 року, перебуваючи на території с. Володимирівка Мелітопольського району Запорізької області, діючи умисно, із власних корисливих мотивів, достовірно усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою остаточного встановлення окупаційної влади Російської Федерації на тимчасово окупованій території Запорізької області, взяла безпосередню участь в проведенні на території с. Володимирівка незаконного референдуму щодо входження Запорізької області до складу Російської Федерації, особисто, будучи членом комісії (мовою оригіналу «член комиссии») однієї із місцевих незаконних виборчих комісій - т.зв. дільничної виборчої комісії №288 (мовою оригіналу «участковой избирательной комиссии № 288»), розташованої за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Володимирівка, вул. Миру, буд. 77 (вул. Миру, буд. 70), за попередньою змовою із невстановленими під час досудового розслідування особами із числа місцевих мешканців, які приймали участь у проведенні референдуму, а також із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації, з метою проведення голосування відвідувала місця проживання мешканців вказаного населеного пункту, спонукаючи їх до голосування на незаконному референдумі, маючи при собі відповідну урну та бюлетені для голосування, здійснювала публічну агітацію щодо необхідного включення Запорізької області до складу Російської Федерації, та всіляко допомагала встановленню та розповсюдженню окупаційної влади держави-агресора Російської Федерації.
Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.
У судовому засіданні допит обвинуваченої не здійснювався через проведення судового розгляду за відсутності обвинуваченої (in absentia) в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України. Розгляд здійснювався з дотриманням загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.
Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено та встановлено, що стороною обвинувачення і судом були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_5 як підозрюваної та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Матеріалами справи підтверджується належний виклик ОСОБА_5 до слідчого (прокурора), суду, направлення їй повідомлень з приводу її прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення, а також руху спеціального судового провадження, що свідчить про те, що вона мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, отримала чи мала б отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мала можливість бути обізнаною із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.
Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самою захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безоплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Суд вважає, що ОСОБА_5 скористалася своїми правами на власний розсуд, за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої. Наявні у матеріалах кримінального провадження документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка повинна знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри ухилитися від правосуддя держави Україна. Ухилення обвинуваченої від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Дане кримінальне провадження здійснювалось за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати у неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення, водночас висловила свою позицію, що стороною обвинувачення не доведено беззаперечно складу інкримінованого злочину в діях ОСОБА_5 , а позиція сторони обвинувачення ґрунтується на доказах, які не дають змоги встановити вину її підзахисної поза розумним сумнівом. При цьому, сторона захисту вважає, що сама процедура спеціального судового провадження не відповідає загальним принципам кримінального провадження та звужує права обвинуваченої, зокрема права на захист, на перехресний допит тощо.
Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що вина  ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину за викладених обставин, у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується.
Судом визнано, що тимчасова окупація з боку Російської Федерації частини території України (у т.ч. Мелітопольського району Запорізької області), яка розпочалася із збройної агресії 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку Російської Федерації частини території України, є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.
Судом враховується, що у відповідності до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», з 24.02.2022 територія Якимівської селищної територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області відноситься до тимчасово окупованої РФ територією України.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків.
Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що з ОСОБА_5 знайомі давно, батьки працювали разом, вони навчались в одній школі. Вона отримала освіту працівника культури, та працювала в будинку культури. Коли почалась війна, рф окупувала їх село. Через деякий час ОСОБА_5 почала працювати директором будинку культури при окупаційній владі. Потім в серпні на початку вересня 2022 року свідок бачив її разів чотири, вона була зі списками, ходила по дворам, агітувала приходити на референдум. Потім під час референдуму про приєднання до росії окупованих територій свідок бачив як ОСОБА_5 ходила по дворам тих, хто не пішов на референдум, з урнами для голосування, бюлетенями. До цього до свідка додому приходили з питаннями згодні чи ні, з`ясовували, чому проти росії, якщо вагався вказували «ні». Свідок впевнений, що вони все це робили добровільно, це було видно з їх поведінки, гарного настрою, їм добре платили. Коли вони ходили, їх з військовими свідок не бачив. Але потім від людей чув, що вони почали ходити з військовими, тому що їм мало хто хотів відчиняти, приймати участь в референдумі. Всі мали можливість виїхати. Особисто з ОСОБА_5 не спілкувався
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з ОСОБА_5 знайома давно, вчились в одній школі. ОСОБА_5 після школи не працювала, тримала господарство, потім працювала в будинку культури художнім керівником, згодом стала директором будинку культури в селі Володимирівка Мелітопольського району. Після початку повномасштабного вторгнення вона продовжила бути директором будинку культури, проводила свята з дітьми, яких одягала в військову форму, носила буклети пропагандистські по дворам. Коли свідок перевозила речі до батьків – 27 вересня 2022 року ОСОБА_5 приходила до їх будинку, вона була з папірцями для проведення референдуму, потім бачили її біля будинку батьків чоловіка, вона була з урною для голосування на референдумі про приєднання території до росії. Вона була з військовими росії, які стояли біля машини, а ОСОБА_5 заходила в двори, вела себе вільно, ознак примусу не було. В серпні 2022 року почалась пропаганда, вона носила газети, листівки з путіним. Вона на співпрацю пішла добровільно, можливість було виїхати. Особисто свідкові ОСОБА_5 не повідомляла про добровільність, але тоді ніхто нікого не примушував до співпраці.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з ОСОБА_5 знайома давно. ОСОБА_5 працює в будинку культури в с. Володимирівка. Свідок купувала у ОСОБА_5 молоко. Після початку окупації ОСОБА_5 організовувала свята під егідою окупаційної влади, продовжувала працювати в будинку культури директором. Свідок проживала в селі Володимирівка неподалік від шкоди, де раніше (при Україні) були організовані виборі дільниці, виборчу дільницю для проведення референдуму про входження до складу рф також там організували. ОСОБА_5 була у виборчій комісії, по ній не було видно, що її змусили, на той час була реальна можливість виїхати з окупації, якою свідок і скористалась.
Також вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами та документами, які свідчать, що вказані докази отримані в порядку, встановленому КПК України, є належними та допустимими, а саме:
- протоколом огляду від 31.03.2023 року з додатками до нього у кримінальному провадженні №22023080000000050 від 09.01.2023року, проведеним за участю спеціаліста ОСОБА_10 , відповідно до якого проведено огляд інформації, яка розміщена у мережі Інтернет, а саме наявних публікацій у Telegram-каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » щодо призначення проведення на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконного референдуму про вихід Запорізької області із складу України та її входження до складу Російської Федерації, у період з 23 по 27 вересня 2022 року, отримані дані збережені, записані на матеріальний носій інформації DVD-R, який долучено до протоколу як невід`ємний додаток;
- ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 15.10.2025 року, ЄУН 4807/5465/25, згідно якої задоволено клопотання прокурора і надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні №22025080000001644 від 08.10.2025 за підозрою ОСОБА_5 інформації, яка міститься у протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/14/1031т від 13.11.2022, додатку до нього, а також процесуальних документах, на підставі яких вказана інформація отримана;
- протоколом огляду від 16.10.2025 у кримінальному провадженні №22025080000001644 від 08.10.2025 з додатками до нього, яким проведено огляд копії протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/14/1031т від 13.11.2022 року з додатком - резервною копією DVD-R диску №59/14/545т від13.11.2022 (які у встановленому порядку розсекречені актом №59/14/239дск від 10.12.2022) відносно громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в результаті якого з чату з назвою «Референдум» встановлено інформацію щодо створення невстановленими особами з числа окупаційної влади, які брали участь в організації та проведенні незаконного референдуму на території Запорізької області та безпосередньо займалися створенням і формуванням складу дільничних виборчих комісій – т.зв. «участковой избирательной комиссии №288», яка розташована за адресою Запорізька область, Мелітопольський район, с. Володимирівка, вул. Миру, 77 (70) з зазначенням контактів голови виборчої комісії;
- ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 15.10.2025 року, ЄУН 4807/5466/25, згідно якої задоволено клопотання прокурора і надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні №22025080000001644 від 08.10.2025 за підозрою ОСОБА_5 інформації, яка міститься у протоколі про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/28/336т від 29.01.2023, додатку до нього, а також процесуальних документах, на підставі яких вказана інформація отримана, отриманих і складених в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №22022080000002311 від 28.11.2022;
- протоколом огляду від 16.10.2025 у кримінальному провадженні №22025080000001644 від 08.10.2025 з додатками до нього, яким проведено огляд копії протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/28/336т від 29.01.2023 року з додатком - резервною копією DVD-R диску №59/28/100т від 29.01.2023 (які у встановленому порядку розсекречені актом №59/14/29дск від 15.02.2023) відносно громадянки ОСОБА_12 , в результаті якого з чату з назвою «Поселковые советы», який містить службові документи окупаційної влади, встановлено інформацію щодо отримання заробітних плат членами виборчих комісій, в тому числі голови комісії ОСОБА_13 (номер у списку 47, виборча комісія 288), робочі файли з інструкціями, посібниками про організацію та порядок проведення вказаного незаконного референдуму, службові документи окупаційної влади щодо працівників освіти, які приймали участь в організації і проведенні незаконного референдуму, які місять інформацію про ОСОБА_5 (порядковий номер 55) як члена комісії;
- протоколом огляду від 16.10.2025 у кримінальному провадженні №22025080000001644 від 08.10.2025 з додатками до нього, проведеним за участі спеціаліста ОСОБА_14 , відповідно до якого проведено огляд інформації, розміщених в інформаційних ресурсах мережі Інтернет, зокрема месенджера Телеграм, та при введені пошукового запиту « ОСОБА_15 » виявлено результати пошуку – 14 повідомлень, які містять відомості про участь ОСОБА_5 в культурних заходах, які організовані окупаційною владою, отримання нею грошової винагороди від «и.о. министра культуры Запорожской области», відомості про виконання ОСОБА_5 обов`язків голови будинку культури в селі Володимирівка Якимівського району;
- протоколом огляду від 16.10.2025 року у кримінальному провадженні №22025080000001644 від 08.10.2025 року, проведеним за участю спеціаліста ОСОБА_14 , відповідно до якого проведено огляд інформації, яка розміщена у мережі Інтернет, зокрема: офіційний веб-ресурс Федеральна податкова служба Росії, який містить дані щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і належність їй російського ідентифікаційного номера платника податків НОМЕР_1 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.09.2025 року, в якому зафіксовано, що свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , мешканку села Володимирівка, яка з перших днів війни активно підтримувала окупаційну владу, була рада окупації та висловлювала свої проросійські погляди, говорила, що росія назавжди, розносила агітаційні листівки, а потім в супроводі військових росії приходила до місцевих мешканців по домівках та пропонувала голосувати, допомагала у встановленні окупаційної влади;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.09.2025 року, в якому зафіксовано, що свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_5 , мешканку села Володимирівка, яка з перших днів війни активно підтримувала окупаційну владу, висловлювала свої проросійські погляди, приймала активну участь в організації та проведенні референдуму, приходила до місцевих мешканців по домівках та пропонувала голосувати, допомагала у встановленні окупаційної влади;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.09.2025 року, в якому зафіксовано, що свідок ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_5 , мешканку села Володимирівка, яка з перших днів війни активно підтримувала окупаційну владу, висловлювала свої проросійські погляди, приймала активну участь в організації та проведенні референдуму, приходила до місцевих мешканців по домівках та пропонувала голосувати, допомагала у встановленні окупаційної влади;

Досліджені в ході судового розгляду докази суд  вважає такими, які відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, отримані в порядку, встановленому КПК України, є належними та допустимими. Ці докази узгоджуються між собою та в своїй сукупності повністю підтверджують, що ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб, приймала участь в організації та проведенні незаконних референдумів на тимчасово окупованій території.
Суд зазначає, що жоден з досліджених в ході судового розгляду доказів не дає підстави вважати, що участь ОСОБА_5 в організації та проведенні незаконних референдумів на тимчасово окупованій території була не добровільною, судом не встановлено обставин, які прямо або опосередковано могли б свідчити про застосування представниками окупаційної влади будь-якого примусу - фізичного або психологічного до ОСОБА_5 , що обвинувачена не могла не розуміти незаконності вчинених ним дій та можливості завдання своїми умисними діями шкоди державі Україна.
Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недостовірними чи недопустимими. Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи захисника обвинуваченої щодо недоведеності вини ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні та щодо необхідності виправдання ОСОБА_5 .
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину і кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, як участь в організації та проведення незаконних референдумів на тимчасово окупованій території, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченої, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.
Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний обвинуваченим злочини відноситься до тяжкого злочину. ОСОБА_5 раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання та мешкає на тимчасово окупованій території України.
На підставі вищевикладеного, враховуючи що, ОСОБА_5 вчинила тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, який є найбільш суспільно небезпечними посяганнями, враховуючи дані про її особу, суд приходить до висновку про необхідність призначення їй. покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, з призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування. Оскільки під час судового розгляду встановлено, що в діях обвинуваченої мав місце у тому числі і корисливий мотив, оскільки за організацію і проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території ОСОБА_5 отримувала майнові блага, суд вважає необхідним призначити додаткове покарання у виді конфіскації майна, передбачене санкцією ч.5 ст.111-1 КК України.
Початок строку відбування основного покарання слід обраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто із дня фактичного затримання ОСОБА_5 . Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.
Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 323, 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, або в органах, що надають публічні послуги, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 10 (десять) років.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту її фактичного затримання.
Строк додаткового покарання обчислювати відповідно до вимог ч. 3 ст. 55 КК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.
Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження..

Суддя: ОСОБА_1