Справа № 526/928/24
Провадження № 2/526/22/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

24 квітня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі
головуючої судді Максименко Л.В.
секретаря судового засідання Павленко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №  526/928/24 за позовом  ОСОБА_1  правонаступниками після смерті якого є ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:

13 березня 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Рой І. В. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агро-Край» про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельними ділянками з кадастровими номерами 5320485500:00:002: та 5320485500:00:002:0135 за 2022-2023рр. в сумі 39135.52 грн, 3% річних – 833.45 грн, інфляційні втрати - 1274.19 грн, в загальному розмірі 41243.26 грн.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 22 березня 2024року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін.
Позивач та відповідач копію ухвали отримали відповідно 26.03.2024 та 31.03.2024.
03.05.2024 ТОВ «Агро-Край» направило до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по орендній платі з розрахунку до стягнення у розмірі 12% та витрат на правову допомогу відмовити, оскільки позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги обґрунтовані припущенням.
03.05.2024 ТОВ «Агро-Край» надав суду довідку - розрахунок по орендній платі за землю, згідно якої перед  ОСОБА_1 за 2022 р. є заборгованість за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5320485500:00:002:0134 в сумі 11574.74 грн та земельною ділянкою з кадастровим номером 5320485500:00:002:0135 в сумі 11574.74 грн
06.05.2024 представник позивача адвокат Рой І. направила до суду відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов в повному обсязі, вважаючи доводи відповідача, наведені у відзиві безпідставними.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтава ОСОБА_1 помер.
09.01.2025, 03.03.2025 та 09.04.2025 винесено ухвали про витребування доказів. 
Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Клімова О. повідомляє, що після померлого ОСОБА_1 заведена спадкова справа №27/2024. В спадковій справі наявні заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
07 травня 2025 року у справі замінено позивача  ОСОБА_1  його правонаступником: ОСОБА_2 .
28 листопада 2025 року у справі замінено позивача  ОСОБА_1  його правонаступником: ОСОБА_3 , від імені якого діє законний представник ОСОБА_2 .
12 березня 2026 року представник позивача - адвокат Рой І. направила заяви про зменшення позовних вимог, за якими просить:
-стягнути з ТОВ «АГРО-КРАЙ» на користь ОСОБА_3 , заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою (кадастровий номер 5320485500:00:002:0135) за 2023 рік, 3% річних, інфляційні втрати, пені за 2022 - 2023 роки у загальному розмірі 12788,79, з них 7717,17 грн (орендна плата), 1038,01 грн (3% річних), 2770,7 грн (інфляційні втрати), 1262,91 грн (пеня)
-стягнути з ТОВ «АГРО-КРАЙ» на користь ОСОБА_2 , заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою (кадастровий номер 5320485500:00:002:0134) за 2023 рік, 3% річних, інфляційні втрати, пені за 2022 - 2023 роки у загальному розмірі 12788,79, з них 7717,17 грн (орендна плата), 1038,01 грн (3% річних), 2770,7 грн.
Судом встановлено, що 09.09.2015 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Стандарт-Агро» укладено Договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.7767га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0134, яка розташована на території Рашівської сільської ради. 
Згідно п. 8 договорів оренди землі, договір укладено на 7 років. Земельні ділянки передані в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
09.09.2015 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Стандарт-Агро» укладено Договори оренди землі, відповідно до яких орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.7763га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0135, яка розташована на території Рашівської сільської ради. 
Згідно п. 8 договорів оренди землі, договір укладено на 7 років до 31.12.2022. Земельні ділянки передані в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
11.07.2017 укладено додаткові угоди до договорів оренди землі від 09.09.2015 року, згідно якої зі згоди орендодавця орендар передав, а новий орендар приймав на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди, де новий орендар - ТОВ «Агро-край», орендна плата вноситься орендарем в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9586.54 грн за рік оренди.
Згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 07.11.2018  ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.7767 га, кадастровий та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.7763 га, які розташовані на території Рашівської сільської ради.
Згідно платіжної інструкції № 145578070 від 25.04.2024 ОСОБА_1 від ТОВ «Агро-Край» було перераховано орендну плату за 2022 рік в сумі 23151.40 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтава ОСОБА_1 помер.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.01.2026 після смерті ОСОБА_1 його дружина  ОСОБА_2  успадкувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.7767 га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0134, яка розташована на території Рашівської сільської ради (спадкова справа№27/2024, реєстр №25). 
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.01.2026 після смерті ОСОБА_1 його син  ОСОБА_3 успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.7763 га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0135, яка розташована на території Рашівської сільської ради (спадкова справа №27/2024, реєстр №24).
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки з кадастровим номером 5320485500:00:002:0134 є ОСОБА_2 .
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки з кадастровим номером 5320485500:00:002:0135 є ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Ч.1 ст. 626 ЦК України передбачено, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.24 даного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно з частиною 1 статті 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.
За умовами Договору оренди землі - Орендна плата вноситься у такі строки - до 31 грудня поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами.
Як вбачається з наведених вище норм права, договір оренди землі обов`язково є платним. Розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі.
Згідно з ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Так, ТОВ «Агро-Край» перерахувало ОСОБА_1 орендну плату по договорах оренди землі від 09.09.2015 за 2022 рік в сумі 23151.40 грн. 
Відповідно до п. 10 Договорів оренди землі - обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що ТОВ «Агро-край» мало заборгованість щодо земельної площею 2.7763га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0135 перед ОСОБА_1 в сумі 11575.74 за 2022 рік, однак її було виплачено в квітні 2024 року. 
Суд погоджується з розрахунком щодо стягнення ( за період 01.01.2023 по 25.04.2025) 3% річних від простроченої суми заборгованості по договору оренди землі за 2022 рік, яка складає 457.64 грн., інфляційні втрати – 1078.10 грн та пеня – 464.40 грн. 
Розглядаючи позовні вимоги щодо стягнення орендної плати за 2023 рік за користування земельною ділянкою площею 2.7763 га з кадастровим номером 5320485500:00:002:0135 за 2023 рік в загальній сумі 11014.71 грн. суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що строк дії договору оренди від 09.09.2015 щодо земельної площею 2.7763 га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0135 закінчився 31.12.2022 року та договір не був поновлений на той самий строк та не був продовжений на один рік без волевиявлення сторін. 31 грудня 2022 року правовідносини між сторонами завершились, земельна ділянка з кадастровим номером 5320485500:00:002:0135 ТОВ «Агро-край» після вказаної дати не оброблялась і в оренді відповідно не перебувала.
Таким чином, відсутні будь які правові підстави для стягнення орендної плати з відповідача за 2023 рік, оскільки позивачем не надано жодних доказів та не наведено переконливих аргументів, які б свідчили про наявність земельних правовідносин між сторонами у 2023 році, тому позовні вимоги щодо стягнення орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 5320485500:00:002:0135 за 2023 рік не підлягають задоволенню.
Також судом встановлено, що ТОВ «Агро-край» мало заборгованість і по орендній платі за землю площею 2.7767га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0134 за 2023 рік перед ОСОБА_1 в сумі 11575.74 за 2022 рік, яку було виплачено первісному позивачу в квітні 2024 року. 
Суд погоджується з розрахунком правонаступника позивача ОСОБА_2 щодо стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості за період 01.01.2023 по 25.04.2025, яка складає 457.64 грн., інфляційні втрати – 1078.10 грн та пеня – 464.40 грн.
Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою площею 2.7767га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0134 за період з 09.09.2022 по 09.09.2023 в загальній сумі 11014.71 грн, з них 7717,17 грн - орендна плата, 580,37 грн - 3% річних, 2011,05 грн - інфляційні втрати, 706,12 грн –пеня, суд виходить з наступного.
Законом № 2145-ІХ, який набрав чинності 7 квітня 2022 року, ЗК України доповнено пунктами 27 і 28 розд. X «Перехідні положення», у яких передбачено, що під час дії воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін договори оренди земельних ділянок, строк користування якими закінчився після введення воєнного стану. Ці положення Закону втратили чинність 19 листопада 2022 року, коли набув чинності Закон України від 9 жовтня 2022 року № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель».
Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що в період із 7 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу.
Оскільки строк дії спірних договорів оренди закінчувався 09.09.2022 року, то, відповідно до п. 27 розд. X «Перехідні положення» ЗК України, вони вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін, тобто до 09.09.2023 року.
До того ж судом встановлено, що відповідно до п. 4.1 Договору оренди землі з врахуванням п. 4.2 додаткової угоди - орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9586.54 грн за рік оренди. 
Пунктом 4.5 договору оренди землі від 09.09.2015 року узгоджено, що орендна плата вноситься у такі строки до 31.12 поточного року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За нормами статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Сторонами не заперечуються визначені ними в договорі оренди землі, додатковій угоді, умови, що орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами не пізніше ніж в строк до 31 грудня поточного року, розмір річної орендної плати за оренду земельної ділянки складає 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на момент укладання договору; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 9586.54 грн.
Таким чином, саме умовами укладених договорів визначено період здійснення розрахунку орендаря з орендодавцем, тобто в даному випадку таким періодом буде здійснення виплати орендної плати в останній календарний рік дії договору, у зв`язку з чим орендна плата підлягає виплаті до 09 вересня 2023 року.
При цьому, умови договору не містять порядку, розміру та форми здійснення виплати орендної плати за неповний календарний рік.
Із змісту укладених між сторонами угод вбачається, що строк договору оренди останні визначили в сім календарних років, тобто до 09 вересня 2022 року та поновленими на один рік без волевиявлення сторін до 09.09.2023 року, а відтак орендну плата за землю орендар мав сплачувати орендодавцеві за користування земельною ділянкою за кожний з семи років, а враховуючи 2023 рік – восьмий рік таких календарних років. Тобто оплата має здійснюватися за кожний календарний рік, який охоплював період з вересня 2022 року по вересень 2023 року, відповідно до умов п. 4.1 додаткової угоди і мала бути проведена орендарем за 2023 рік оренди.
Доказів протилежного орендарем не надано.
Наведене свідчить, що належна позивачу ділянка перебувала в орендаря повних вісім календарних років, за які останній і має здійснити виплату орендної плати.
Те, що закінчення строку дії договору припадає не на кінець сільськогосподарського року, а лише на середину вересня, тобто не на 31 грудня, не звільняє орендаря від виконання обов`язку сплатити власнику земельної ділянки всю передбачену умовами договору оренду плату за календарний рік – з вересня 2022 по вересень 2023 року, а не лише її частину.
Також слід звернути увагу, що часткове стягнення орендної плати мало б місце у випадку дострокового розірвання орендних правовідносин між сторонами правочину, що не вбачається з матеріалів даної справи.
Водночас, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21) зроблено висновок, що: «у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party)».
Зазначене тлумачення має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище, оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь у процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17, провадження № 61-17583св20).
Враховуючи, що ТОВ «Агро-Край» є стороною, яка займалася підготовкою як договору оренди та додаткових угод до нього, так і спірних умов щодо орендної плати, суд вважає, що тлумачення договору оренди землі та додаткових угод до нього повинно здійснюватися на користь орендодавця.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що на користь правонаступника позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню орендна плата за 2023 рік в сумі 7717.17 (9586.54*80.5/100) грн, з урахуванням передбаченої сторонами 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка складає 580,37 грн, 2011,05 грн (інфляційні втрати), 706,12 грн (пеня), згідно розрахунку позивача, що не було спростовано орендарем.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку по оплаті орендної плати та наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості та інших виплат, передбачених чинним законодавством.
Щодо вимог позивачів про стягнення на їх користь судових витрат, які складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного. 
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Рой І.В. надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги, договір про надання адвокатських послуг від 04.03.2024, акт виконаних робіт № 1 від13.03.2024 на загальну суму 8000 грн. 
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.
У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.
Відтак, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).
Суд, враховуючи, що хоча умови оплати адвокатських послуг є договірними та погодженими на загальну суму 8000 грн., вважає, що застосуванню підлягає позиція Великої Палати Верховного Суду, сформована у справі №904/4507/18 від 12.05.2020, за змістом якої такі зобов`язання не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Тому з огляду на сформовану сталу судову позицію щодо вирішення заявлених позовних вимог до відповідача про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою, суд погоджується із доводами відповідача, що розмір правничих витрат позивача у сумі 8000 грн є надмірним, а отже підлягає зменшенню до 6 000,00 грн., що відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, ціни позову, вчинених процесуальних дій сторони і поданих документів та врахування того, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, у зв`язку з цим такі витрати підлягають зменшенню до означеної суми та підлягають стягненню на обох представників позивача по 3000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, які теж підлягають стягненню з відповідача. 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково на 8.3%, ОСОБА_2 на 52.14%, отже витрати на судовий збір мають бути стягнуті пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно ОСОБА_3 у розмірі 100.52 грн, ОСОБА_2 631.52 грн.
Керуючись ст. 12, 81, 263-265, 268, 273ЦПК України, суд 

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_2 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів - задовольнити частково.
Стягти з ТОВ «АГРО-КРАЙ» на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за користування земельною ділянкою площею 2.7763га з кадастровим номером 5320485500:00:002:0135 у загальному розмірі – 1774.06 грн, з яких 3% річних від простроченої суми заборгованості складає 457.64 грн., інфляційні втрати – 1078.10 грн та пеня – 464.40 грн.
Стягти з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 100.52 грн. 
Стягти з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Стягти з ТОВ «АГРО-КРАЙ» на користь ОСОБА_2 , заборгованість по орендній платі за користування земельною 2.7767га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0134 у загальному розмірі – 1774.06 грн, з яких 3% річних від простроченої суми заборгованості складає 457.64 грн., інфляційні втрати – 1078.10 грн та пеня – 464.40 грн.
Стягти з ТОВ «АГРО-КРАЙ» на користь ОСОБА_2 , заборгованість по орендній платі за користування земельною 2.7767 га, кадастровий номер 5320485500:00:002:0134 за 2023 р. у загальному розмірі – 11014.71 грн, з яких орендна плата – 7717.17 грн, 3% річних – 580.37 грн., інфляційні втрати – 2011.05 грн та пеня – 706.12 грн.
Стягти з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 631.52 грн. 
Стягти з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення орендної плати за 2023 рік за користування земельною ділянкою площею 2.7763га з кадастровим номером 5320485500:00:002:0135 за 2023 рік в загальній сумі 11014.71 грн - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:
Позивач – ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .
Позивач – ОСОБА_3 місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач – ТОВ «Агро-Край», місцезнаходження – м. Гадяч, вул. Лохвицька, 29, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 41103827.

Головуюча: Л. В. Максименко