ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року   Справа №918/1272/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Романюк Ю.Г. ,  суддя Миханюк М.В. 

розглянувши апеляційну скаргу Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 (повний текст - 02.04.2026) у справі №918/1272/25 (суддя Політика Н.А.)
за первісним позовом Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України"
до Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича
про стягнення штрафних санкцій у сумі 19076 грн 10 коп.,
та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича до Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України"
про стягнення заборгованості в сумі 31207 грн 50 коп.,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі №918/1272/25 у задоволенні первісного позову Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" відмовлено. Зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича задоволено. Стягнуто з Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" на користь Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича 31207 грн 50 коп. заборгованості та 3328 грн 00 коп. витрат по оплаті судового збору.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Державна установа "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.
Скаржник вказує, що між сторонами був укладений Договір від 20.02.2025 №44-К-25 на поставку круп пшеничних «Полтавських» №2 у кількості 25830 кг. Після поставки товару ДП «Укрметртестстандарт» виявило невідповідність продукції вимогам ДСТУ 7699:2015. Про це ФОП Данченкова О.Я. повідомили листом від 24.03.2025 та вимагали заміни товару.
За умовами Договору продавець мав замінити неякісний товар протягом 5 календарних днів. Частину товару ФОП Данченков О.Я. замінив, однак, за твердженням апелянта, зробив це із простроченням та не в повному обсязі. Повторні лабораторні дослідження також показали невідповідність частини заміненого товару державним стандартам. Листом від 13.05.2025 відповідача повторно повідомили про результати перевірки.
Апелянт наголошує, що заміна 23455 кг товару відбулася лише у період з 01.04.2025 по 09.04.2025, хоча кінцевий строк заміни спливав 28.03.2025. Крім того, 2375 кг товару так і не були належним чином замінені. Через це ДКВС нарахувала штрафні санкції за прострочення та недопоставку відповідно до пунктів 7.2 та 7.3 Договору на загальну суму 19076,10 грн і направила претензію від 10.10.2025.
На думку скаржника, суд першої інстанції неправильно застосував статтю 613 Цивільного кодексу України про прострочення кредитора, фактично переклавши відповідальність за несвоєчасну заміну товару на покупця. Апелянт вважає, що лист від 24.03.2025 був достатньою правовою підставою для негайної заміни товару, а жодних додаткових вказівок договором не передбачалося.
Апелянт також стверджує, що суд не дослідив належним чином розрахунок штрафних санкцій і проігнорував документально підтверджений факт прострочення заміни товару. За позицією апелянта, сам суд у рішенні встановив, що заміна відбувалась після спливу визначеного договором строку, але безпідставно відмовив у стягненні штрафу та пені.
Окремо скаржник заперечує проти задоволення зустрічного позову ФОП Данченкова О.Я. Апелянт зазначає, що оплатив лише той обсяг продукції, який був належної якості та відповідав ДСТУ. Водночас 2375 кг крупи залишилися неякісними та не були замінені, тому обов`язок оплачувати цей товар не виник.
Апелянт наголошує, що вимога ФОП Данченкова О.Я. про стягнення 31207,50 грн фактично є вимогою про оплату неякісного товару. Крім того, у зустрічному позові не було наведено детального розрахунку цієї суми по накладних та ціні одиниці товару. За твердженням ДКВС, це порушує вимоги статті 162 ГПК України щодо обґрунтування позовних вимог.
Також апелянт посилається на положення статей 538 та 673 ЦК України, вказуючи, що його обов`язок оплатити товар є зустрічним щодо обов`язку продавця поставити якісний товар. Оскільки ФОП Данченков О.Я. не виконав свій обов`язок повністю та не замінив усю неякісну продукцію, право на оплату спірних 2375 кг у нього не виникло.
У скарзі підкреслюється, що суд першої інстанції сам встановив факт прострочення поставки, однак не застосував передбачені договором наслідки відповідальності. Апелянт вважає, що це свідчить про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права і про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
На підставі викладеного Державна установа "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" просить апеляційний суд скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі №918/1272/25 повністю, задовольнити її первісний позов, стягнути з ФОП Данченкова О.Я. 19076,10 грн штрафних санкцій та відмовити у задоволенні зустрічного позову про стягнення 31207,50 грн.
Листом від 10.04.2026 матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.
16.04.2026 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 апеляційну скаргу Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" залишено без руху у зв`язку з несплатою 3993,60 грн судового збору.
22.04.2026 до суду від Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено докази доплати 3993,60 грн судового збору (платіжна інструкція №828 від 21.04.2026).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі №918/1272/25. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано Фізичній особі-підприємцю Данченкову Олександру Яковичу у строк до 15.05.2026 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.
19.05.2026 до суду від Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (лист від 14.05.2026).
У відзиві підприємець зазначає, що повністю виконав свої зобов`язання за Договором поставки від 20.02.2025 №44-К-25 - він поставив ДКВС України крупу пшеничну «Полтавська» №2 у кількості 25830 кг на загальну суму 339406,20 грн. Поставка була здійснена у лютому – березні 2025 року до численних установ виконання покарань та слідчих ізоляторів на території України. Факт поставки підтверджується видатковими накладними та актами приймання товару.
На момент поставки якість продукції була підтверджена посвідченням про якість та експертним висновком. Лише після завершення поставки ДКВС повідомила постачальника про проведення відбору зразків та подальше виявлення невідповідності товару вимогам ДСТУ.
24.03.2025 ДКВС повідомила ФОП Данченкова О.Я. про результати лабораторних досліджень. Уже наступного дня, 25.03.2025, підприємець письмово погодився замінити товар та попросив повідомити, який саме обсяг продукції підлягає заміні і де він знаходиться.
ФОП Данченков О.Я. стверджує, що не міг здійснити заміну товару без отримання від покупця інформації про фактичні залишки продукції, адреси складів та обсяги товару, який потрібно повернути. Представники установ ДКВС відмовлялися надавати таку інформацію або повідомляли, що не можуть прийняти заміну без окремих вказівок центрального органу ДКВС.
Постачальник наголошує, що заміна неякісного товару є зустрічним виконанням зобов`язань, покупець не може вимагати поставки нового товару, залишаючи у себе старий товар та не повертаючи його продавцю. Для проведення заміни необхідно було оформити повернення продукції або підписати відповідні акти приймання - передачі.
Після отримання від ДКВС інформації про фактичні залишки товару та оформлення актів повернення ФОП Данченков О.Я. у період з 01.04.2025 по 09.04.2025 замінив 23455 кг крупи на суму 308198,70 грн. Кожна заміна здійснювалася в день отримання відповідного акту повернення. Тому підприємець вважає безпідставними твердження про прострочення виконання ним своїх обов`язків.
Щодо решти 2375 кг крупи на суму 31207,50 грн, ФОП Данченков О.Я. зазначає, що ця продукція не була повернута покупцем для заміни. На його думку, вона була використана установами ДКВС ще до отримання результатів лабораторних досліджень. Саме через неможливість повернення цього товару його фактична заміна не відбулася.
Підприємець також заперечує доводи апеляційної скарги про неправомірність задоволення зустрічного позову. Він зазначає, що ДКВС сплатила лише за 23455 кг поставленої продукції на суму 308198,70 грн, тоді як вартість ще 2375 кг товару в сумі 31207,50 грн залишилася несплаченою.
За умовами договору покупець був зобов`язаний оплатити поставлений товар протягом 90 банківських днів з моменту його отримання. Відтак остаточний строк розрахунку сплив ще в липні 2025 року. Незважаючи на неодноразові вимоги про оплату, заборгованість залишилася непогашеною.
ФОП Данченков О.Я. підкреслює, що ДКВС фактично отримала весь обсяг продукції, не повернула частину товару для заміни та водночас відмовляється оплачувати його вартість. На його думку, така поведінка суперечить принципу зустрічного виконання зобов`язань та призводить до безпідставного збереження майна за рахунок постачальника.
Посилаючись на практику Верховного Суду, підприємець зазначає, що при заміні неякісного товару покупець одночасно повинен повернути продавцю товар неналежної якості. Не можна залишити у себе старий товар і водночас вимагати новий товар або повернення коштів.
У зв`язку з цим ФОП Данченков О.Я. вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки: відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій за прострочення заміни товару; заміна здійснювалася одразу після повернення продукції покупцем; неоплачений товар на суму 31207,50 грн фактично був поставлений та не повертався продавцю; тому ДКВС зобов`язана сплатити його вартість. 
З огляду на викладене ФОП Данченков О.Я. просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 27.04.2026 у справі №918/1272/25 - без змін.
До відзиву було долучено заяву про розподіл та стягнення судових витрат, у якій останній просить стягнути з Державної установи «Генеральна дирекція Державної кримінальновиконавчої служби України» на користь Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
20.02.2025 між Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (далі - Покупець) та Фізичною особою-підприємцем Данченковим Олександром Яковичем (далі - Продавець) укладено Договір купівлі-продажу від 20.02.2025 №44-К-25 (далі - Договір).
Відповідно до предмету Договору, Продавець зобов`язується продати і відвантажити ДК 021-2015:15610000-7 Продукція борошномельно-круп`яної промисловості (крупи пшеничні "Полтавські" №2) (далі - товар) в обсязі, за адресами Територіальних уповноважених представників Покупця у терміни (строки), визначені у Рознарядці (Додаток 1 до цього Договору), а Покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього Договору: крупи пшеничні "Полтавські" №2; кількість -25830,00 кг; ціна за одиницю виміру товару з податками та зборами, тарою і транспортними витратами, - 13,14 грн; загальна сума вартості товару з податками та зборами, тарою і транспортними витратами, - 339406,20 грн.
Згідно з п.2.1. Договору, Продавець повинен поставити Покупцю товар, що є харчовим продуктом, безпечність та якість якого відповідає вимогам законодавства про безпечність та якість харчових продуктів, а також ДСТУ 7699:2015 (для круп пшеничних "Полтавських" №2), умовам цього Договору і підтверджена документами, що підтверджують безпечність та якість товару (оригінал або копія, завірена печаткою Продавця), відповідно до чинного законодавства (Роз`яснення щодо документів, які підтверджують безпечність та якість товару, визначені у Додатку 2 до цього Договору).
Ціна цього Договору становить 339406,20 грн (триста тридцять дев`ять тисяч чотириста шість грн 20 коп.), у тому числі обов`язкові податки та збори. Ціна Договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах Договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару (пункт 3.1. Договору).
У відповідності до п.4.1. Договору, розрахунок проводиться шляхом оплати товару Покупцем за фактом поставки товару протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з дати отримання товару на склад Територіального уповноваженого представника Покупця у міру надходження бюджетних коштів на підставі рахунків-фактур Продавця, належним чином оформлених накладних, актів приймання. У разі затримки бюджетного фінансування Покупця та/або затримки з боку органів Державної казначейської служби України у здійсненні розрахунково-касового обслуговування, розрахунки за фактом поставки товару здійснюються протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати надходження асигнувань на реєстраційні рахунки Покупця, та/або з моменту можливості органів Державної казначейської служби України здійснювати розрахунково-касове обслуговування. Сторони домовились, що будь-які штрафні санкції до Покупця в такому випадку не застосовуються. 
Як погоджено у п.5.1. Договору поставка товару здійснюється окремими партіями в обсязі, за адресами Територіальних уповноважених представників Покупця та у терміни (строки), визначені у Рознарядці (Додаток 1 до цього Договору), Покупець повинен здійснити поставку товару у повному обсязі до 10 березня 2025 року включно.
Як передбачено підпунктами 6.1.1. та 6.1.2. Договору, Покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за товар, що постачається, згідно з умовами цього Договору; організувати приймання товару відповідно до розділів 2 та 5 цього Договору, у тому числі надати право (уповноважити) Територіальним уповноваженим представникам Покупця на приймання товару.
У пункті 7.1. Договору сторони визначили що:
- поставкою товару вважається, що Продавець поставив Покупцю в обумовлений в Договорі (Рознарядці (Додаток 1 до Договору)) термін (строк) товар, в обсязі та за цінами, що передбачено умовами цього Договору;
- недопоставкою товару вважається непоставка Продавцем загального обсягу товару або його частини, який визначено цим Договором, під час строку дії Договору або у випадку розірвання Договору з підстав, визначених пунктом 6.2.4 Договору, або відмову Продавця здійснити поставку товару;
- порушенням строків поставки товару є поставка Продавцем частини або повної партії товару з порушенням термінів (строків), визначених в Договорі.
Згідно з п.7.2. Договору, у випадку порушення термінів (строків) поставки товару відповідно до умов Договору (у тому числі термінів (строків) заміни неякісного товару), зазначених у пунктах 2.4., 5.1., 5.8., 5.12. цього Договору, Продавець сплачує Покупцю пеню, яка обраховується із вартості непоставленого в строк товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день затримки, а у разі прострочення понад 7 (сім) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вартості непоставленого в строк товару.
У випадку недопоставки товару в обсязі, передбаченому Договором, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару (пункт 7.3. Договору).
Відповідно до п.9.1. Договору, у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.
У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку (пункт 9.2. Договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 10.04.2025 включно, а в частині здійснення оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п.10.1. Договору).
На підставі п.5.1. Договору генеральною дирекцією ДКВС України було видано Рознарядку на поставку круп пшеничних "Полтавських" №2 загальною кількістю 25830 кг, що є Додатком №1 до Договору.
ФОП Данченковим О.Я. було здійснено поставку круп пшеничних "Полтавських" №2 загальною кількістю 25830 кг на загальну суму 339406,20 грн, відповідно до видаткових накладних, актів приймання круп пшеничних "Полтавських" №2 за період з 21.02.2025 по 05.03.2025 відповідно до доданого реєстру документів на постачання Товару до установ ДУ "Генеральна дирекція ДКВС України" до: ДУ "Закарпатська установа виконання покарань (№9)"; ДУ "Дрогобицька виправна колонія (№40)"; ДУ "Львівська установа виконання покарань (№19)"; ДУ "Табір для тримання військовополонених "Захід 4"; ДУ "Рівненський слідчий ізолятор"; ДУ "Маневицька виправна колонія" (№42)"; ДУ "Катеринівська виправна колонія" (№46)"; ДУ "Полицька виправна колонія" (№76); ДУ "Луцький слідчий ізолятор"; ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)"; ДУ "Ладижинська виправна колонія (№39)"; ДУ "Стрижавська виправна колонія (№81)"; ДУ "Вінницька виправна колонія (№86)"; ДУ "Літинська виправна колонія (№123)"; ДУ "Чортківська установа виконання покарань (№26)"; ДУ "Збаразька виправна колонія (№63)"; ДУ "Городоцький виправний центр (№131)"; ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)"; ДУ "Коломийська виправна колонія (№41)"; ДУ "Табір для тримання військовополонених "Захід 1"; ДУ "Чернівецький слідчий ізолятор"; ДУ "Городищинська виправна колонія (№96)"; ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор"; ДУ "Райківецька виправна колонія (№78)"; ДУ "Сокирянська виправна колонія (№67)"; ДУ "Табір для тримання військовополонених "Захід 2"; ДУ "Замкова виправна колонія (№58)"; ДУ "Шепетівська виправна колонія (№98)".
Відповідачем за зустрічним позовом з вартості поставлених круп пшеничних "Полтавських" №2 у кількості 25830 кг на загальну суму 339406,20 грн було оплачено лише частину, а саме 23455 кг на суму 308198,70 грн, а тому станом на 27.01.2026 у Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально виконавчої служби України" наявна заборгованість за поставлені крупи пшеничні "Полтавські" №2 у кількості 2375 кг на загальну суму 31207,50 грн. Таким чином, строк повного розрахунку за договором закінчився ще у липні 2025 року.
10.10.2025 Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" було направлено Фізичній особі - підприємцю Данченкову Олександру Яковичу претензію від 10.10.2025 №ГД ДКВС-4164/3 ГД/2025 про відшкодування штрафних санкцій відповідно до п.7.2. та штраф згідно з п.7.3. Договору на загальну суму 19076,10 грн.
Для стягнення боргу ФОП Данчековим О.Я. було надіслано Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" вимогу №29-08/25 від 29.08.2025, повторний лист-вимогу вих.№10-10/25 від 10.10.2025 та відповідь на претензії вих.23-12/25 від 23.12.2025 про відшкодування боргу за 2375 кг пшениці на загальну суму 31 207,50 грн. 

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне:
Як встановлено статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України).
Відповідно до положень ст.ст.626, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Як встановлено ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Як встановлено ч.1 ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ст.663 Цивільного кодексу України).
Зобов`язання покупця оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, визначено статтею 691 Цивільного кодексу України.
Покупець, відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.
Згідно з приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як сторони погодили у п.4.1. Договору, розрахунок за цим Договором проводиться шляхом оплати товару Покупцем за фактом поставки товару протягом 90 (дев`яноста) банківських днів з дати отримання товару на склад Територіального уповноваженого представника Покупця у міру надходження бюджетних коштів на підставі рахунків-фактур Продавця, належним чином оформлених накладних, актів приймання. У разі затримки бюджетного фінансування Покупця та/або затримки з боку органів Державної казначейської служби України у здійсненні розрахунково-касового обслуговування, розрахунки за фактом поставки товару здійснюються протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати надходження асигнувань на реєстраційні рахунки Покупця, та/або з моменту можливості органів Державної казначейської служби України здійснювати розрахунково-касове обслуговування. Сторони домовились, що будь-які штрафні санкції до Покупця в такому випадку не застосовуються. 
Пунктом 5.1. Договору погоджено, що поставка товару здійснюється окремими партіями в обсязі, за адресами Територіальних уповноважених представників Покупця та у терміни (строки), визначені у Рознарядці (Додаток 1 до цього Договору), Покупець повинен здійснити поставку товару у повному обсязі до 10 березня 2025 року включно.
Генеральною дирекцією ДКВС України було видано Рознарядку на поставку круп пшеничних "Полтавських" №2 загальною кількістю 25830 кг, що є Додатком №1 до Договору.
Як підтверджується матеріалами справи, ФОП Данченковим О.Я. було здійснено поставку круп пшеничних "Полтавських" №2 загальною кількістю 25830 кг на загальну суму 339406,20 грн, відповідно до видаткових накладних, актів приймання круп пшеничних "Полтавських" №2 за період з 21.02.2025 по 05.03.2025 відповідно до доданого реєстру документів на постачання Товару до зазначених вище установ виконання покарань та слідчих ізоляторів.
В підтвердження якості та відповідності товару умовам договору підприємець надав посвідчення про якість круп №05-02/25 від 05.02.2025 та експертний висновок №000657 п/25 від 19.02.2025.
Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" на електронну адресу Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича було надіслано лист про виконання умов договорів на постачання круп від 07.03.2025 №ГД ДКВС-854/3 ГД/2025, яким повідомлено про наступний відбір зразків товару, який відбудеться 12.03.2025.
На момент відібрання зразків 12.03.2025 ФОП Данченковим О.Я. було здійснено поставку круп пшеничних "Полтавських" №2 загальною кількістю 25830 кг на загальну суму 339406,20 грн.
Про результати досліджень ФОП Данченкова О.Я. було проінформовано листом від 24.03.2025 №ГД ДКВС-1049/3 ГД/2025. 
За результатами розгляду зазначеного листа ФОП Данченковим О.Я. було надано відповідь від 25.03.2025 №25-03/25, якою повідомлено про надання згоди на проведення заміни поставленої партії товару та надано запит щодо кількості товару, який підлягає заміні.
ФОП Данченковим О.Я. було надіслано Державній установі "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" лист №04-04/25 від 04.04.2025 з вимогою сприяння у виконанні заміни та доведено до відома про відмови установ підвідомчих позивачу за первісним позовом у проведенні заміни круп.
В подальшому, на підставі актів повернення, у період з 01.04.2025 по 09.04.2025 було замінено 23455 кг круп пшеничних "Полтавських" №2 на суму 327884,05 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, актами повернення круп пшеничних "Полтавських" №2, видатковими накладними, актами приймання круп пшеничних "Полтавських" №2, наведених у реєстрі документів на постачання товару ДУ "Генеральна дирекція ДКВС України" (повернення).
Якість замінених круп пшеничних "Полтавських" №2 підтверджується посвідченням про якість круп №28-03/25-2 від 28.03.2025 та протоколом випробувань №0280 від 27.03.2025.
Таким чином, ФОП Данченковим О.Я. було замінено 23455 кг круп пшеничних "Полтавських" №2, повернутих на підставі актів повернення, однак всього за договором було поставлено круп пшеничних "Полтавських" №2 у кількості 25830 кг на загальну суму 339406,20 грн., тобто 2375 кг на загальну суму 31207,50 грн круп пшеничних "Полтавських" №2 не було повернуто ДУ "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України".
Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" з вартості поставлених круп пшеничних "Полтавських" №2 у кількості 25830 кг на загальну суму 339406,20 грн було оплачено лише частину, а саме 23455 кг на суму 308198,70 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку ФОП Данченкова Олександра Яковича з ПАТ "КБ "Акордбанк" від 19.01.2026. 
Враховуючи вищевикладене, вимоги за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича до Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" про стягнення заборгованості в сумі 31207 грн 50 коп є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення відповідачем строків заміни товару та наявність підстав для стягнення штрафних санкцій.
Як підтверджується матеріалами справи, поставка товару була завершена до моменту проведення позивачем лабораторних досліджень. Про виявлені недоліки товару відповідача повідомлено лише листом від 24.03.2025.
У відповідь на зазначене повідомлення відповідач листом від 25.03.2025 погодився здійснити заміну товару та звернувся до позивача із запитом про надання інформації щодо фактичної кількості продукції, яка підлягає заміні, місць її знаходження та порядку повернення.
Колегія суддів враховує, що спірний товар був поставлений до значної кількості установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, розташованих у різних регіонах України. За таких обставин здійснення заміни товару було об`єктивно неможливим без отримання від покупця інформації про фактичні залишки товару та організацію його повернення.
При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач своєчасно надав відповідачу повну інформацію щодо обсягу товару, який підлягав заміні, його місцезнаходження та можливості його повернення.
Навпаки, фактична заміна продукції здійснювалася відповідачем після оформлення відповідних актів повернення та отримання необхідних даних від установ позивача.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність у діях позивача ознак прострочення кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, оскільки саме неналежне сприяння з боку покупця унеможливило виконання відповідачем обов`язку щодо заміни товару в строки, на які посилається апелянт.
Доводи апелянта про те, що відповідач був зобов`язаний замінити весь обсяг поставленого товару незалежно від фактичних залишків продукції та без її повернення, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Заміна товару неналежної якості за своєю правовою природою передбачає повернення або передачу продавцю товару, який підлягає заміні. Покупець не може одночасно утримувати у себе товар, який вважає неякісним, та вимагати надання аналогічного товару на заміну без забезпечення можливості виконання такого обов`язку продавцем.
Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо неправомірного задоволення зустрічного позову. Матеріалами справи підтверджено факт поставки товару у кількості 25830 кг на загальну суму 339406,20 грн, однак покупцем оплачено лише частину поставленої продукції на суму 308198,70 грн. Залишок товару у кількості 2375 кг на суму 31207,50 грн покупцем не оплачено.
Посилання апелянта на неналежну якість зазначеного товару не спростовує обов`язку щодо його оплати, оскільки матеріалами справи не підтверджено факту повернення цієї продукції продавцю або вчинення покупцем інших дій, спрямованих на реалізацію передбачених законом способів захисту у разі поставки товару неналежної якості.
Колегія суддів враховує, що зазначений товар фактично перебував у володінні та розпорядженні покупця, а доказів його повернення відповідачу або доказів його наявності для здійснення заміни матеріали справи не містять.
За таких обставин місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність за Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" перед Фізичною особою-підприємцем Данченковим Олександром Яковичем наявна заборгованість за поставлені крупи пшеничні "Полтавські" №2 у кількості 2375 кг на загальну суму 31207,50 грн та правомірно задовольнив зустрічний позов.
Інші доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з установленими судом першої інстанції обставинами справи, однак не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду та не містять підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ст.ст.74, 76 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, встановлені факти та зміст позовних вимог, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного позову Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", задоволення зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича та стягнення на його користь з Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" 31207 грн 50 коп. заборгованості.
Згідно з ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").
В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд рішення у справі покладаються на апелянта.
Щодо заявлених представником ФОП Данчекова О.Я. – адвокатом Гарголем В.В. витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).
Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
До суду від Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не надходило.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Як зазначено вище, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", а рішення Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі №918/1272/25 - без змін.
До клопотання представник ФОП Данчекова О.Я. – адвокат Гарголь В.В. додав копії: Договору про надання правничої (правової) допомоги №246 від 16.09.2025, акту прийому-передачі наданих послуг №1-1 від 10.04.2026, акту прийому-передачі наданих послуг №3 від 14.05.2026; квитанції №39 від 14.05.2026 на суму 3000,00 грн; квитанції №41 від 14.05.2026 на суму 1000,00 грн, а також документів, що підтверджують повноваження представника.
Так, з наданих доказів вбачається, що правову допомогу Фізичній особі-підприємцю Данченкову Олександру Яковичу у справі №918/1272/25 надавав адвокат Гарголь Віталій Віталійович, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Як вбачається з наданих доказів, 16.09.2025 адвокат Гарголь Віталій Віталійович та Фізична особа-підприємець Данченков Олександр Якович уклали Договір про надання правничої (правової) допомоги №246, відповідно до пункту 1.1 якого Адвокат зобов`язується здійснити представництво та надати інші види правової допомоги Клієнту, що вказані в цьому Договорі на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору. Безпосередній зміст правової допомоги Адвоката за цим Договором полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків Клієнта в цивільному, господарському, адміністративному, кримінальному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами у зв`язку з вказаною справою, та наданні правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складанні заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно з пунктом 2.1 Договору за надання правової допомоги за цим Договором Клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання договору в обсязі та на умовах визначених цим Договором.
Відповідно до Акта прийому-передачі наданих послуг №1-1 від 10.04.2026, адвокат Гарголь Віталій Віталійович на підставі Договору про надання правової допомоги №246 від 16.09.2025, провів такі роботи (надав такі послуги):
1) Усна юридична консультація та аналіз документів у судовій господарській справі №918/1272/25); опрацювання правової позиції, опрацювання рішень Верховного суду - 5 годин – 1000 грн;
2) Підготовка відзиву на позовну заяву – 2 години – 400 грн;
3) Підготовка зустрічної позовної заяви – 2 години – 400 грн;
4) Представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях в судовій господарській справі №918/1272/25 – 3 години – 1200 грн;
Всього: 3000,00 грн.
Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг №3 від 14.05.2026, адвокат Гарголь Віталій Віталійович на підставі Договору про надання правової допомоги №246 від 16.09.2025, провів такі роботи (надав такі послуги):
1) Підготовка відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 10 квітня 2026 року у господарській справі №918/1272/25 – 5 годин – 1000 грн;
Всього: 1000,00 грн.
Відповідно до квитанції №39 від 14.05.2026 ФОП Данченков Олександр Якович сплатив адвокату Гарголю Віталію Віталійовичу 3000,00 грн з призначенням платежу: «за надання правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №246 від 16.09.2025 у судовій господарській справі №918/1272/25 Без ПДВ».
Як вбачається з квитанції №41 від 14.05.2026 ФОП Данченков Олександр Якович сплатив адвокату Гарголю Віталію Віталійовичу 1000,00 грн з призначенням платежу: «за надання правової допомоги за Договором про надання правової допомоги №246 від 16.09.2025 у судовій господарській справі №918/1272/25 Без ПДВ».
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.01.2025 у справі №910/5810/24, розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які за загальним правилом мають бути подані до закінчення судових дебатів. Відступ від цього правила можливий лише за наявності умов, визначених частиною першою статті 221 ГПК України, а саме - за умови подання стороною відповідної заяви до закінчення дебатів та обґрунтування поважних причин неподання доказів у встановлений строк.
Як роз`яснено Верховним Судом у постановах від 22.04.2024 у справі №346/2744/21 та від 10.01.2024 у справі №285/5547/21, у разі подання доказів судових витрат після ухвалення рішення по суті спору, сторона зобов`язана довести поважність причин, які об`єктивно унеможливлювали їх подання до закінчення судових дебатів, і за відсутності такого обґрунтування суд відмовляє у задоволенні заяви про їх стягнення.
Оцінюючи подані докази, колегія суддів враховує, що Акт прийому-передачі наданих послуг №1-1 від 10.04.2026 був складений до відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі №918/1272/25 та стосуються наданих послуг з правової допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції.
З аналізу статей 124, 129, 221 ГПК України вбачається, що у даному випадку заява про відшкодування витрат на правову допомогу по Акту прийому-передачі наданих послуг №1-1 від 10.04.2026 мала бути заявлена до суду першої інстанції.
Водночас заявником не наведено жодних обґрунтованих причин, які б свідчили про неможливість подання зазначених доказів у встановленому процесуальному порядку.
Разом із тим Акт прийому-передачі наданих послуг №3 від 14.05.2026, яким підтверджено надання послуг щодо підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу, а також квитанція №41 від 14.05.2026 стосуються апеляційного провадження у цій справі та є належними доказами понесених витрат на правничу допомогу.
За таких обставин подані заявником докази підлягають оцінці з урахуванням часу надання таких послуг, а відсутність обґрунтування поважних причин неподання доказів до суду першої інстанції є підставою для відмови у їх урахуванні при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Враховуючи наведене, колегія суддів надає оцінку виключно прийому-передачі наданих послуг №3 від 14.05.2026, який складений щодо наданих послуг у межах апеляційного провадження, та поданий заявником у межах процесуального строку, визначеного частиною восьмою статті 124, 129, 221 Господарського процесуального кодексу України. 
Оцінивши подані представником ФОП Данченков Олександр Якович - адвокатом Гарголем Віталієм Віталійовичем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи наведені вище критерії їх оцінки, а також керуючись статтями 2, 123, частиною четвертою статті 126, статтями 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про розподіл та стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, а саме – у розмірі 1000 грн.
Колегія суддів вважає, що вказані витрати відповідають критерію реальності адвокатських витрат, є необхідними для належного захисту прав та інтересів сторони у суді апеляційної інстанції, а їх розмір є співмірним із характером та обсягом фактично наданих адвокатом послуг, складністю справи та виконаною роботою у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.03.2026 у справі №918/1272/25 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
2. Заяву представника Фізичної особи-підприємця Данченка Олександра Яковича - адвоката Гарголя Віталія Віталійовича задовольнити частково.
Стягнути з Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (03115, м.Київ, вул.Святошинська, буд.27, код ЄДРПОУ 41220556) на користь Фізичної особи-підприємця Данченкова Олександра Яковича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
У задоволені решти заяви відмовити.
3. Доручити Господарському суду Рівненської області видати наказ на виконання додаткової постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.
Повний текст постанови складено 12.06.2026.

Головуючий суддя Саврій В.А. 

Суддя   Романюк Ю.Г. 

Суддя   Миханюк М.В.