ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.06.2026	Справа № 910/2015/26	

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу
за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" (33027, місто Рівне, вулиця Грушевського Академіка, будинок 77 офіс 508, ідентифікаційний код 32296279)	
до	Північного міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45, ідентифікаційний 21602826)	
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача	
 	Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" (33023, місто Рівне, вулиця Транспортна, будинок 12 кімната 73, ідентифікаційний код 33560703)	
про	визнання частково недійсним рішення	
Представники сторін  від позивача: не з`явився  від відповідача: Пархоменко В.В.  від третьої особи: не з`явився	
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
25.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" з вимогами до Північного міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення № 60/252-р/к від 12.12.2025 винесено відповідачем при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи; відповідачем не доведено обставини, які визнано ним встановленими; викладенні у рішенні висновки не відповідають обставинам справи; зазначене рішення прийнято з порученням норм матеріального та процесуального права. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 відкрито провадження у справі № 910/2015/26, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.04.2026, а також залучено до участі в розгляді справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
18.03.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли клопотання про розгляд справи в закритому режимі та відзив на позовну заяву.
30.03.2026 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли пояснення.
01.04.2026 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
03.04.2026 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.
17.04.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
В підготовчому засіданні 06.04.2026, суд протокольною ухвалою постановив проводити розгляд справи в закритому судовому засіданні та оголосити перерву до 27.04.2026.
27.04.2026 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2026 суд, в порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, повідомив учасників судового процесу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.05.2026.
У судове засідання 21.05.2026 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті справи. 
Представник позивача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.
Представник відповідача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких заперечив проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити у повному обсязі. 
У судовому засіданні 21.05.2026, суд протокольної ухвалою постанови оголосити перерву на стадії ухвалення рішення до 04.06.2026.
У судовому засіданні 04.06.2026 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
18.08.2021 відбувся електронний аукціон № SUE001-UA-20210629-10684, в якому лотом був Спеціальний дозвіл на користування надрами – Ділянка Мирна з проявом Мирний. Вартість геологічної інформації – 212 778,88 грн (з ПДВ). Вартість пакету аукціонної документації – 20 687,82 грн (з ПДВ). Ділянка Мирна з проявом Мирний розташована на території Пологівського району Запорізької області, на околиці сіл Мирне та Загірне. Вид корисної копалини: каолін вторинний, пісок кварцовий, пісок. Вид користування надрами та строк, на який надається дозвіл: геологічне вивчення, у тому числі дослідно промислова розробка родовищ, 5 років. Початкова ціна лота: 663 071,00 грн без ПДВ. 
В аукціоні взяли участь дві юридичні особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" (позивач) і Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав". 
Переможцем аукціону став позивач з пропозицією 815 000,00 грн без ПДВ. В подальшому позивач уклав відповідний договір купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами та сплатив ціну лоту.
Розпорядженням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.02.2025 № 60/14-рп/к розпочато розгляд справи № 11/60/14-рп/к.25 за ознаками вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів під час участі в Аукціоні
12.12.2025 за результатами розгляду справи № 11/60/14-рп/к.25 адміністративна колегія Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла рішення № 60/252-р/к, яким:
1. визнати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частиною 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціонів під час участі в аукціоні "Спеціальний дозвіл на користування надрами – Ділянка Мирна з проявом Мирний. Вартість геологічної інформації – 212 778,88 грн (з ПДВ). Вартість пакету аукціонної документації – 20 687,82 грн (з ПДВ).", який проводився Державною службою геології та надр України у системі "Прозоро.Продажі" за ідентифікатором № SUE001-UA-20210629-10684; 
2. за порушення, яке викладене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" штраф у розмірі 68 000 грн 00 коп.
В рішенні від 12.12.2025 №60/252-р/к адміністративна колегія Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України зазначила, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" вчинено антиконкурентні узгоджені дії, що стосуються спотворення результатів торгів, а саме: вхід до кабінету учасника та здійсненням інших дій, пов`язаних з подачею заявки на участь в аукціоні, зокрема з однієї і тієї ж ІР-адреси в один день; подання податкової звітності, керуванням банківськими рахунками з однієї і тієї ж ІР-адреси; пов`язаністю до проведення аукціону; спільними властивостями файлів пропозицій учасників; забезпеченням господарської діяльності шляхом взаємодії з однаковим контрагентом, який пов`язаний відносинами контролю з одним із учасників.
Позивач не погоджуючись із рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.12.2025 № 60/252-р/к, вказав, що відповідач фактично не досліджував і не встановлював обставини саме узгодження поведінки учасників торгів, зокрема, способу, у який могла узгоджуватись поведінка учасників, засоби обміну інформацією та координування дій на торгах, осіб, що безпосередньо здійснювали такий обмін інформацією тощо.
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції":
- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац другий статті 1);
- узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання; особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій (абзац перший частини першої і частина друга статті 5);
- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша статті 6);
- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої статті 6);
- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50);
- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51);
- за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 1 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому частиною 2 статті 52 Закону.
За приписами статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Змагання при проведенні торгів забезпечується таємністю інформації, а змагальність учасників процедури закупівлі з огляду на приписи статей 1, 5, 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників та їх обов`язок готувати свої пропозиції конкурсних торгів окремо, без обміну інформацією. У цьому випадку негативним наслідком є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).
У разі коли учасники торгів домовляються між собою щодо умов своїх тендерних пропозицій - усувається непевність, а тому усувається й конкуренція між ними. Отже, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій, зокрема через обмін інформацією, усуває конкуренцію та змагальність між ними та спотворює результати торгів, метою яких є вибір об`єктивно кращої пропозиції. Така поведінка порушує право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається лише завдяки справжній конкуренції, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постановах від 13.04.2021 у справі № 921/120/20, від 21.09.2021 у справі № 904/5842/20.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17 виснувала, що у розгляді справ про визнання недійсними рішень Антимонопольного комітету України господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, але при цьому, зобов`язані перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм.
З огляду на положення пунктів 23 та 32 Правил розгляду справ службовцями Антимонопольного комітету України, при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України мають проводитись дії, направлені на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін шляхом збирання і аналізу документів, висновків експертів, пояснень осіб, іншої інформації, що є доказом у справі, та в межах своїх повноважень органи Антимонопольного комітету України приймають рішення у справі, в якому наводяться мотиви його прийняття, зазначаються встановлені органом Антимонопольного комітету України обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення.
Отже, саме на орган Антимонопольного комітету України покладено обов`язок навести відповідні докази у своєму рішенні, на підставі яких орган дійшов висновку про обставини справи, а суд покликаний дослідити та оцінити наведені органом докази, і, в разі їх підтвердження, вони можуть бути достатніми для висновків органу, викладених у рішенні Антимонопольного комітету України, що відповідає змісту правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка наведена у постановах від 15.04.2021 у справі № 910/17929/19, від 03.02.2022 у справі № 910/15183/20.
За приписами частини 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Суд зазначає, що Верховним Судом неодноразово наголошувалося на тому, що господарським судам першої та апеляційної інстанції під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням у порядку частини 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.
Закон України "Про захист економічної конкуренції" не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи зі сукупності усіх обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 914/1696/18, від 13.08.2019 у справі № 916/2670/18, від 05.08.2019 у справі № 922/2513/18, від 13.01.2022 у справі № 914/2860/20).
Враховуючи положення статті 5 та частини першої та пункту четвертого частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", антиконкурентна узгоджена поведінка може виражатися у будь-якій формі.
Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону, статті 4, 6, 8, 151, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). В останньому випадку господарським судам необхідно з`ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб`єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.
При дослідження обґрунтованості рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/252-р/к від 12.12.2025 судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що:
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" орендували офісні приміщення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Костянтинівський завод металургійного обладнання". При чому орендовані приміщення знаходились в різних будівлях за різними адресами: Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" орендувало офіс на вул. Інженерній, 3, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" на вул. Олекси Тихого, 172. Отже, позивач і третя особа могли мати однакову ІР-адресу, у зв`язку з отриманням доступу до Інтернету через одне й те саме мережеве обладнання, що належало Товариству з обмеженою відповідальністю "Костянтинівський завод металургійного обладнання".
- Подання учасниками пропозицій конкурсних торгів в останній день строку є наслідком збігу, встановленого обмеження в часовому періоді для надання пропозицій.
- Перебування Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" у господарських відносинах не суперечить приписам чинного законодавства України та не є свідченням узгодженості дій між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав".
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" вийшло зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" у травні 2020 року, більше ніж за рік до проведення аукціону. Розмір частки Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" складав лише 9,9%. Виходячи з положень статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підпункту 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", володіння 9,9% частки у статутному капіталі юридичної особи не є контролем або пов`язаністю. Всі рішення з приводу господарської діяльності ТОВ "ЗЕС" приймались односібно мажоритарним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" – іноземною компанією "Surrey Dynamics Limited".
- висновком від 23.02.2026 № 26/4КТ-6, складеним експертом Гуць Катериною Валеріївною (діюче свідоцтво судового експерта № 18-23/П, видане 23.03.2023, вид експертної спеціальності "Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів"), встановлено, що завантажені для участі в аукціоні файли не містять ідентифікуючі дані обладнання, моделі, серійного номеру, версії прошивки, версії програмного забезпечення та інших.
У зв`язку з наведеним відсутні підстави для твердження відповідача, що підготовка документів здійснена однією особою, яка використовувала одну комп`ютерну техніку. Оскаржуване рішення посилається на припущення, зроблене за відсутності належних вихідних даних.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що правова позиція стосовно оцінки доказів в справах про визнання недійсними рішень органів АМК України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгодженні дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, є загальною (універсальною) для такої категорії спорів, сталою та послідовною. Суд у розгляді спору про визнання недійсним/скасування/зміну рішення АМК має дослідити та оцінити наведені АМК докази, і в разі їх підтвердження, дійти висновку щодо достатності/недостатності висновків, викладених у такому рішенні. Питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України "Про санкції".
Отже, здійснивши оцінку наведених Антимонопольним комітетом України в рішенні № 60/252-р/к від 12.12.2025 доказів і обставин та здійснених на їх підставі висновків, дослідивши сукупність наведених сторонами позицій та доказів, виходячи зі стандарту вірогідності доказів, суд дійшов висновку, що Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України не доведено обставини, які мають значення для справи, а встановлені ним факти у своїй сукупності не доводять наявності в діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Екосплав" обставин щодо усунення конкуренції під час проведення торгів зі здійснення процедур закупівлі "Спеціальний дозвіл на користування надрами – Ділянка Мирна з проявом Мирний. Вартість геологічної інформації – 212 778,88 грн (з ПДВ). Вартість пакету аукціонної документації – 20 687,82 грн (з ПДВ).", який проводився Державною службою геології та надр України у системі "Прозоро.Продажі" за ідентифікатором № SUE001-UA-20210629-10684 та узгодження їх поведінки чи наміру такого узгодження під час підготовки тендерних пропозицій.
Аналізуючи питання вичерпності висновків і питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення в судовому рішенні, суд апеляційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Відтак, суд з огляду на вище встановлене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.
Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати недійсним і скасувати пункти 1, 2 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.12.2025 №60/252-р/к в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків", ідентифікаційний код 32296279.
3. Стягнути з Північного міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45, ідентифікаційний 21602826) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний інститут проблем управління та фінансових ризиків" (33027, місто Рівне, вулиця Грушевського Академіка, будинок 77 офіс 508, ідентифікаційний код 32296279) судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят два) грн 40 коп. 
4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 03.07.2026

Суддя   Н. Плотницька