ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/2769/26 
провадження № 3/0285/1161/26 
29 червня 2026 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов
від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,
за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення
відносно:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ,
уродженця, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,
працює в ТОВ «Церсаніт Інвест» знімачем, – 
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 , повторно протягом року, а саме 01.05.2026 близько 11 год, за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого висловлював слова образ, погроз фізичною розправою, що завдало шкоди її здоров`ю. 
Окрім того, ОСОБА_1 01.05.2026 близько 11 год вчиняв домашнє насильство відносно дружини в присутності малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Враховуючи те, що відносно ОСОБА_1 складено 3 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, які взаємопов`язані, вважаю за можливе об`єднати справи в одне провадження. Це відповідатиме принципу процесуальної економії та виключить можливість винесення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Розгляд справ по суті не розпочинався, а тому спільний їх розгляд буде доцільним та дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи.
В заяві до суду від 29.06.2026 ОСОБА_1 просив розгляд справ проводити без його участі, обставини, викладені в протоколах не заперечив, вину у вчиненому визнав у повному обсязі, просив суворо не карати.
Дослідивши матеріали справи, приходжу такого висновку.
За приписами ст.173-2 КУпАП, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту – Закон), а також Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) домашнім насильством є умисне діяння (дії або бездіяльність), всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру, які відбуваються в сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф, Левчук проти України зазначив, що домашнє насильство є порушенням ст.ст.3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.173-2 КУпАП настає в разі повторного протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.1 або ч.2 цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. 
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів (п.1 ст.247 КУпАП України).
Винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованих йому правопорушень підтверджується матеріалами справ про адміністративні правопорушення, зокрема: 
даними протоколів серії ВАД №№4467483, 467485, 467484 від 01.05.2026;
рапортом про опрацювання заяви від 01.05.2026 про отримання зі служби 102 повідомлення від ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства її чоловіком;
протоколом прийняття заяви та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , в якому вона повідомила про вчинення домашнього насильства її чоловіком відносно неї в присутності малолітніх дітей;
даними форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 від 01.05.2026, відповідно до якої такий ризик визначено як низький.
Постановою №285/1508/26 Звягельського міськрайонного суду від 31.03.2026  ОСОБА_1  було піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.173-2 КУпАП (домашнє насильство відносно дружини). Однак він продовжує вчиняти систематичні дії, внаслідок яких його сім`я зазнає погіршення якості життя, психологічних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування.
Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу. 
Постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинив діяння, що підпадають під ознаки домашнього насильства і його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.173-2 КУпАП, а тому він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності; обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено. 
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги: характер вчинених правопорушень та важливість проблеми домашнього насильства; особу ОСОБА_1 ; положення ч.2 ст.36 КУпАП; всі обставини справи в їх сукупності.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, адміністративне стягнення має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому приходжу переконання, що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень може бути досягнуто при призначенні йому адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті, яка йому інкримінується.
Саме такий вид стягнення є необхідним і достатнім, сприятиме можливій зміні насильницької поведінки винної особи, формування в неї нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках у сім`ї, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.
Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.
Відповідно до ст.39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом. Враховуючи обставини вчинення правопорушення та відомості про особу винного, необхідності направляти останнього для проходження такої програми, не встановлено.
З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.
Керуючись статтями 33-36, 280, 283, 284 КУпАП, –
ПОСТАНОВИЛА:
Справу №285/2769/26 (провадження №3/0285/1161/26) про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч.3 ст.173-2 КУпАП 
об`єднати зі справами №№285/2770/26, 285/2772/26 про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст.173-2 КУпАП,
присвоївши справі №285/2769/26 (провадження №3/0285/1161/26).
Визнати  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, 
та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665,60 грн.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя? ? ? ? ? ? ?   ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин