ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №340/6785/24
адміністративне провадження №К/990/44667/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого Кругового О.О. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст обставин справи і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 17 жовтня 2024 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), у якому просив: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо ненадання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як зайнятому постійним доглядом за хворою матір`ю, якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 зайнятий постійним доглядом за хворою матір`ю, якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії (абзац 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), про що видати довідку та здійснити запис про надану відстрочку в його військово-обліковий документ.
2. Кіровоградський окружний адміністративний суд рішенням від 09 грудня 2024 року (з урахуванням ухвали від 10 грудня 2024 року про внесення виправлень у судове рішення) позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 16 серпня 2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 16 серпня 2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і за наслідком її розгляду прийняти відповідне рішення. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Стягнув на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
3.  ОСОБА_1 18 лютого 2025 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони у справі №340/6785/24.
4. Кіровоградський окружний адміністративний суд ухвалою від 03 березня 2025 року (з урахуванням ухвали від 20 березня 2025 року про внесення виправлень у судове рішення) заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні задовольнив. Здійснив заміну сторони виконавчого провадження - з ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
5. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року, за якою Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04 квітня 2025 року відкрив апеляційне провадження, а ухвалою від 03 червня 2025 року призначив справу №340/6785/24 до розгляду в порядку письмового провадження на 18 листопада 2025 року.
6. 06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в задоволенні якої Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 жовтня 2025 року відмовив.
ІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена апеляційним судом з порушенням норм процесуального права, а саме: пунктів 1, 2 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
На переконання ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції неправомірно відмовив йому в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки у разі здійснення його мобілізації під час призову на військову службу до вирішення питання про надання йому відстрочки, або у разі протиправного ненадання йому відповідачем відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, буде порушено не лише право позивача з цього приводу, а і право його матері на належний догляд. У разі вчинення щодо ОСОБА_1 мобілізаційних заходів до вирішення питання за його заявою про надання відстрочки від призову, останній не зможе реалізувати вказане право, й окрім того, буде неможливо реалізувати і право його матері на догляд.
ІІІ. Рух справи у суді касаційної інстанції
8. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів: Соколова В.М., Уханенка С.А. ухвалою від 03 листопада 2025 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
9. Відповідачем відзиву на касаційну скаргу не подано. 
10. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від 28 квітня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами з 29 квітня 2026 року.
ІV. Позиція Верховного Суду
11. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №340/6785/24 стало оскарження судового рішення, зазначеного у частині третій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
12. Надаючи оцінку обґрунтованості касаційної скарги та оскаржуваній ухвалі Третього апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.
13. Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано, зокрема, статтями 150, 151 КАС України, які визначають підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.
14. ОСОБА_1 06 жовтня 2025 року подав до Третього апеляційного адміністративного суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_6 вчиняти дії, направлені на мобілізацію військовозобов`язаного ОСОБА_1 до прийняття рішення про надання або відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 за результатом розгляду його заяви від 16 серпня 2024 року.
15. Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до незаконної мобілізації позивача. ОСОБА_1 наголошував, що предметом спору в справі №340/6785/24 є протиправність дій відповідача щодо ненадання позивачу відстрочки від мобілізації, а рішення про надання чи відмову в наданні останньому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на цей момент відповідачем не прийнято, тому позов має бути забезпечений у спосіб, визначений позивачем.
16. Відмовляючи ухвалою від 14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що підстави для забезпечення адміністративного позову в спосіб, визначений у заяві позивача, відсутні.
17. Так, відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
18. Приписами частини другої статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
19. Підстави забезпечення позову, визначені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.
20. Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
21. Згідно із частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
22. Верховний Суд, аналізуючи норми статей 150, 151 КАС України, неодноразово наголошував на тому, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.
23. Необґрунтоване вжиття відповідних заходів може привести, зокрема, до: негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших учасників судового процесу чи інших осіб, що не є учасниками провадження; правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи із конкретних доказів, установити, чи є хоча б одна із названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
24. Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними із заявленими позивачем вимогами. Тобто суд повинен у кожному випадку, виходячи із конкретних доказів, установити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним із позовними вимогами, і чи відповідає він меті та завданням правового інституту забезпечення позову.
25. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, із урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
26. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, із відповідними наслідками (майновими, репутаційними, службовими, професійними тощо).
27. Таким чином, інститут забезпечення адміністративного позову є однією із гарантій захисту прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб - позивачів (майбутніх позивачів) в адміністративному процесі; механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, ухваленого в адміністративній справі на користь позивача. Водночас заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (майбутнього позивача) до ухвалення судом рішення в адміністративній справі, або у випадку, коли захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їхнього відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача), та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
28. Із наведеного випливає, що під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог останнього щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
29. Приписами частин четвертої-шостої статті 154 КАС України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
30. Отже, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, зокрема, із зазначенням: 1) висновків про існування: - обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, - або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача), та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.
31. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен також ураховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їхнє відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у цьому конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
32. Отож підстави для застосування заходів забезпечення позову не є безумовними, вони оцінюються судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин у кожному конкретному спорі (справі) та викладених заявником аргументів.
33. Забезпечення позову, згідно зі статтею 150 КАС України, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, зокрема, і на стадії апеляційного провадження.
34. Отже, заходи забезпечення позову, передбачені частиною першою статті 151 КАС України, суд застосовує лише за наявності виключних підстав/обставин, визначених частиною другою статті 150 КАС України, наявність яких, зважаючи на фактичні обставини, апеляційний суд під час розгляду заяви ОСОБА_1 не встановив. 
35. Як убачається з матеріалів справи №340/6785/24, із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду (06 жовтня 2025 року) після набрання рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року законної сили (09 січня 2025 року) та видачі позивачу виконавчих листів (27 січня 2025 року). На момент подання до суду апеляційної інстанції вказаної заяви на розгляді в цьому суді перебувала апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року в справі №340/6785/24 про внесення виправлень в ухвалу від 03 березня 2025 року про заміну сторони виконавчого провадження.
36. Тож, ураховуючи наведені обставини, в апеляційного суду не було підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
37. Доводи, викладені скаржником у касаційній скарзі, щодо неправомірної відмови судом апеляційної інстанції у задоволенні заяви про забезпечення позову, підтвердження не знайшли. 
38. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
39. З огляду на зазначене та приписи статті 350 КАС України, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуваної ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року в справі №340/6785/24 - без змін.
V. Судові витрати
40. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2025 року в справі №340/6785/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий: О. В. Кашпур 
Судді: В. М. Соколов 
С. А. Уханенко