Справа № 496/954/25
Провадження № 2/496/1193/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Біляївка 
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Кабанової К.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Маяківської сільської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (змінила прізвище на « ОСОБА_3 ») звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 разом з нею за місцем її проживання та реєстрації. 
В обґрунтування позову зазначено, що 19.10.2023 року позивач та відповідач уклали шлюб. В період шлюбу народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Після припинення шлюбних відносин сторони не спілкуються та сімейні стосунки не підтримують. Позивач разом з дитиною постійно проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . З народження по теперішній час дитина ОСОБА_6 проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Місце проживання відповідача позивачу невідоме. Відповідач з дитиною зв`язок не підтримує, її вихованням не займається. Вихованням сина займається тільки позивач. Остання належним чином виконує свої батьківські обов`язки, утримує дитину, піклується про її фізичний та духовний розвиток. Позивач є фізично здоровою, під наглядом лікаря- психіатра не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога не значиться, перебуває на посаді вчительки початкових класів Одеському ліцеї №84 ОМР, за місцем роботи характеризується позитивно. Посилаючись на те, що з моменту народження дитини відповідач не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню та вихованню власної дитини, не цікавиться її життям та не надає фінансової допомоги на її розвиток та виховання, не спілкується з нею, позивач вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею. Так, відповідно до наказу від 05.03.2024 року №15-КТ, ОСОБА_3 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по ІНФОРМАЦІЯ_2 . 23.07.2024 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку було задоволено. Зазначеним рішенням суду встановлено, що спільна дитина позивача та відповідача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягла трирічного віку, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного комісією Служби у справах дітей Маяківської сільської ради проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , а саме: добрі санітарно-побутові умови у будинку, продукти харчування у достатній кількості, для дитини створені всі умови, дитячі речі та харчування у достатній кількості, у будинку тепло та чисто, в кімнатах достаньо меблів для складання речей. За зазначеною адресою проживають: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосунки, традиції сім`ї добрі, родина дотримується сімейних традицій та цінностей. Відповідно до декларації № 0001-А370-68А0, пацієнтом є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Лікар, який надає ПМД - ОСОБА_8 ОСОБА_3 є довіреною особо пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом. Між тим, причиною розірвання шлюбу між подружжям стало саме фізичне насильство відповідача, його схилення до зловживання алкогольними напоями, після чого останній перебував у стані агресії, злоби, що становило небезпеку для позивачки, айв подальшому й для їх спільного сина ОСОБА_9 . Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024164250000320 від 20.04.2024 року зазначено, що 19.04.2024 року до чергової частини Одеського РУП №2 надійшла письмова заява ОСОБА_3 про те, що за місцем мешкання під час конфлікту із чоловіком ОСОБА_2 останній наніс заявниці тілесні ушкодження в область голови та тулуба. Крім того, протиправна поведінка відповідача також підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/16813/24, де відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Судом встановлено, що ОСОБА_2 23.07.2024 року приблизно о 22:00 год. перебуваючи в громадському місці, а саме в магазині «Спар», вчинив дрібне хуліганство, а саме висловлювався нецензурною лайкою до (ОСОБА 1). та в ході конфлікту вдарив її в обличчя, чим порушив громадський порядок та спокій громадян. Таким чином, позивач робить висновок, що у подальшому відповідач становить погрозу у спілкуванні із нею та сином, у зв`язку із чим є всі наявні підстави визначити місце проживання малолітньої дитини із матір`ю. Позивач неодноразово приймала погрози від відповідача про те, що останній забере малолітнього сина до себе. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. 
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надіслала лист, в якому просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову.
Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.07.2024 року по справі №496/2486/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до декларації№ 0001-А370-68А0, пацієнтом є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Законним представником пацієнта вказано ОСОБА_3 . Лікар, який надає ПМД - ОСОБА_8 
ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_3 проживає неповнолітня дитина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно акту обстеження умов проживаннгя за адресою проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 було проведено обстеження умов проживання та встановлено, що умови проживання у будинку добрі, санітарно-побутові умови у будинку, продукти харчування в достатній кількості. Для дитини створені всі умови, дитячі речі та харчування в достатній кількості, у будинку тепло та чисто, будинок повністю мебльований. За зазначеною адресою проживають: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стосунки, традиції сім`ї добрі, родина дотримується сімейних традицій та цінностей.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 19.04.2024 року до чергової частини Одеського РУП №2 надійшла письмова заява ОСОБА_3 про те, що 01.03.2024 року перебуваючи за місцем мешкання під час конфлікту із чоловіком ОСОБА_2 останній наніс заявниці тілесні ушкодження в область голови та тулуба, заявниця просить притягнути останнього до відповідальності. За вказаним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024164250000320 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Орган опіки та піклування Маяківської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Маяківської сільської ради Одеської області №1/4-26 від 12.01.2026 року.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 1 ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.3 ст. 153 СК України). 
Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні (ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України).
Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з вимогами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Отже, з аналізу вищевказаних норм СК України можна дійти висновку про те, що в разі якщо спір між батьками відсутній, місце проживання дітей визначається за згодою батьків, тобто в договірному порядку, а судом - лише за наявності між батьками спору з цього приводу.
Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. 
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.
Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму ВСУ №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Частиною 6 ст. 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 
Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Маяківської сільської ради, оскільки він є недостатньо обґрунтованим.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. 
Так, з матеріалів справи не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.
По справі встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований матір`ю дитини, з якою дитина і так фактично проживає і від якої батько дитини не вимагав та не вимагає зміни її місця проживання.
За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення позивача до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, яка фактично проживала і проживає разом з нею, між батьками дитини виник спір саме щодо її місця проживання, оскільки позивачем не надано доказів, що батько дитини вимагає від матері дитини змінити її місце проживання, порушував в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, звертався до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою.
Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.
При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Маяківської сільської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 19, 160-161 СК України, ст.ст. 12-13, 76-81, 258-259, 263-265, 272, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд - 

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Маяківської сільської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю - залишити без задоволення. 
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя          М.Л. Пасечник