Справа № 297/646/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., за участю захисника-адвоката Панчука Ю. П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/295/25 за апеляційною скаргою захисника-адвоката Панчука Ю. П. на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.04.2025. 
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, інспектор ПС 1 категорії – гранатометник групи ПК 1 ВІДІПС відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 289381 від 18.02.2025 та постанови судді від 15.04.2025 вбачається, що 17.02.2025 приблизно о 21 год 20 хв під час проведення раптової перевірки організації та порядку несення служби зміною прикордонних нарядів у міжнародному пункті пропуску «Лужанка» в штаб-сержанта ОСОБА_3 , який з 08 год 17.02.2025 по 08 год 18.02.2025 виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Перевірка документів» було виявлено особистий мобільний телефон, грошові кошти в розмірі 400 грн та 10 євро, а також грошові кошти в розмірі 100 грн у паспортному документі особи, яка прямувала на виїзд з України. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 1, 5 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Панчук Ю. П. просить постанову судді від 15.04.2025 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до Берегівського районного суду Закарпатської області. Посилається на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі сторони захисту та без належного з`ясування обставин справи. Суд не з`ясував причини неявки ОСОБА_3 та не забезпечив належного проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю захисника, чим порушено права ОСОБА_3 на захист. 
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, відомостей про поважність причин неявки не надав. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП явка особи, яка притягується до 

-2-

відповідальності, чи його захисника, у судове засідання на апеляційний розгляд справи не є обов`язковою. Тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Адіментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за можливе роз глянути справу за відсутності ОСОБА_3 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. При цьому, враховується думка захисника-адвоката Панчука Ю. П. який не заперечив щодо розгляду справи без участі ОСОБА_3 , підтвердивши, що останньому відомо про час та місце її розгляду.
Заслухавши пояснення захисника-адвоката Панчука Ю. П., який підтримав апеляційну скаргу, та зазначив, що ОСОБА_3 у березні 2026 встановлено ІІІ групу інвалідності пов`язану із захистом Батьківщини, що дає підстави для застосування до нього ст. 22 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Згідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують 
-3-

відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи щодо ОСОБА_3 у повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.
При розгляді справи судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини справи та досліджені зібрані у справі докази в їх сукупності, і їм дана належна оцінка.
В судовому засіданні встановлено, що 18.02.2025 у відношенні ОСОБА_3 першим заступником начальника НОМЕР_1 прикордонного загону військової частини НОМЕР_2 – начальником штабу підполковником ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 289381 від 18.02.2025 вбачається, що 17.02.2025 приблизно о 21 год 20 хв під час проведення раптової перевірки організації та порядку несення служби зміною прикордонних нарядів у міжнародному пункті пропуску «Лужанка» в штаб-сержанта ОСОБА_3 , який з 08 год 17.02.2025 по 08 год 18.02.2025 виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Перевірка документів», було виявлено особистий мобільний телефон, грошові кошти в розмірі 400 грн та 10 євро, а також грошові кошти в розмірі 100 грн у паспортному документі особи, яка прямувала на виїзд з України. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 1, 5 ст. 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 № 661-IV та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП. 
Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП. 
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 289381 від 18.02.2025 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові співробітника Державної прикордонної служби, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_3 , роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП про, що свідчать наявні у протоколі підписи. 
Також, останній скористався наданим йому правом та надав пояснення по суті правопорушення, зазначивши, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП визнає та дійсно, у період з 9 год 17.02.2025 до 08 год 18.02.2025 ніс службу в прикордонному наряді «Перевірка документів» в пункті пропуску «Лужанка» в ході несення служби щодо нього було здійснено перевірку офіцерам ВБ, в ході якої у нього було виявлено особистий мобільний телефон, грошові кошти в розмірі 400 грн та 10 євро, а також грошові кошти в розмірі 100 грн у паспортному документі особи, яка прямувала на виїзд з України. Зі слів особи відносно якої здійснювався прикордонний контроль, ці грошові кошти вона випадково забула у своєму паспортному документі, після оформлення даного громадянина ці грошові кошти було повернуто особі. Щодо особистих коштів виявлених у нього, пояснив, що вони йому були необхідні для здійснення проїзду до місця несення служби та придбання товарів у магазині. 
Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає.
-4-
Вказаний висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим та в цій частині не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється. 
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_3 , який вину визнав, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, його вік, рід занять та майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, а також те, що 03.03.2026 ОСОБА_3 встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з отриманням травми пов`язаної із захистом Батьківщини, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

-5-

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Панчука Ю. П. задовольнити частково.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 15.04.2025 щодо ОСОБА_5 , - скасувати.
На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП за малозначністю й оголосити йому усне зауваження, а провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП закрити.
Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя