УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5866/24 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 69 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Павицької Т.М., Бондар О.О.,
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №295/5866/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1    
на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2026 року, яка постановлена під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

у с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просить розірвати шлюб, між нею, ОСОБА_1 , громадянкою України, та ОСОБА_2 , громадянином Французької Республіки, зареєстрований 26 липня 2016 року органом реєстрації актів громадянського стану міського управління міста Брандис над Лабем-стара Болеслав, місто Прага, Чеська Республіка, про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану про шлюб зроблений відповідний актовий запис за №168 за 2016 рік та визнати для реєстрації розірвання шлюбу в органах ЗАГС її ( ОСОБА_1 ) право на залишення після розірвання шлюбу прізвища « ОСОБА_3 », яке вона обрала собі для реєстрації розірвання шлюбу.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 05 лютого 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишений без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.
Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що представник відповідача не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про тотожність спорів та про дійсне перебування у провадженні чеського суду тотожної справи. Суд першої інстанції реально не з`ясував дійсних даних щодо перебування у провадженні іноземного суду справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та не здобув жодного належного доказу перебування у провадженні іноземного суду тотожної справи. Суд першої інстанції визнав належним доказом подану адвокатом Губіним О.Т. постанову від 11 січня 2024 року для ухвалення рішення про залишення її ( ОСОБА_1 ) позову в справі №295/5866/24 без розгляду. Чеський цивільний процесуальний кодекс визначає в ст.152, що судові рішення викладаються у формі рішення та ухвали. Відтак судового рішення у формі постанови цивільний процесуальний закон Чеської Республіки не визначає. Подана до суду першої інстанції ОСОБА_4 постанова Окружного суду Праги 3 від 11 січня 2024 року про призупинення розгляду справи про розірвання шлюбу №8 С 206/2023-18 не відповідає вимогам процесуального закону Чеської Республіки та ЦПК України щодо допустимості та достовірності доказів. Постанова від 11 січня 2024 року про призупинення розгляду справи не підписана суддею, головуючим у справі. Чеський цивільний процесуальний кодекс наділяє повноваженнями здійснювати правосуддя суддю, який призначається державою й за жодних обставин судове рішення не може бути підписане помічником судді. Із наданого представником відповідача неналежного і недопустимого доказу не вбачається, коли саме позовна заява про розірвання шлюбу подана до суду, коли саме Окружний суд Праги 3 відкрив провадження у справі про розірвання шлюбу. Копія позовної заяви ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, яка безумовно є у ОСОБА_6 , адвокатом Губіним О.Т. суду першої інстанції подана не була, як і копія ухвали Окружного суду Праги 3 про відкриття провадження у іншій справі про розірвання шлюбу. Суд першої інстанції в судовому засіданні 05 лютого 2026 року не встановив, що вимоги ОСОБА_6 у поданій ним до Окружного суду Праги 3 позовній заяві про розірвання шлюбу та її позовні вимоги є тотожними, що спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав. ОСОБА_6 є громадянином Французької Республіки, який в Чеській Республіці немає дозволу на постійне проживання та відповідної посвідки, виданої уповноваженим державним органом Чеської Республіки, або дозволу на тимчасове проживання і відповідно посвідки, не має статусу суб`єкта, на якого поширюється компетенція колізійних норм та норм встановлення повноважень згідно з договором між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справа. Зі змісту постанови Окружного суду Праги 3 від 11 січня 2024 року в справі №8 С 206/2023-18 заяву ОСОБА_6 про розірвання шлюбу чеський суд не розглядає. Належних доказів відкриття провадження у справі, а також, що справа за позовом ОСОБА_6 про розірвання шлюбу перебуває на розгляді в активній фазі суду не надано. Трудовим договором ОСОБА_6 встановлено обмеження на права працівника компанії, який тимчасово на період дії трудового контракту та його відрядження в Чеську Республіку не може бути суб`єктом судових спорів у судових органах Чеської Республіки, крім як пов`язаних із дорожньо-транспортними пригодами. Відтак, суд у Чеській Республіці не розглядає спір про розірвання шлюбу між сторонами та не буде розглядати питання розірвання шлюбу між громадянином Французької Республіки та громадянкою України, так як з червня 2023 року немає жодного правового зв`язку з Чеською Республікою та цивільні права не підпадають під юрисдикцію судових органів Чеської Республіки. Її ( ОСОБА_1 ) справа підсудна судам України, оскільки вона є громадянкою України та постійно проживає на території України, і, тимчасово проживаючи за її межами, ніколи не втрачала з Україною правового зв`язку. Постановлена судом першої інстанції ухвала, якою її позов про розірвання шлюбу залишений без розгляду, порушує її конституційні та природні права (бути розлученою із відповідачем) та мати можливість укласти новий шлюб, а також ставить її у нерівне становище порівняно із ОСОБА_6 , який одержує дохід на європейському рівні, та дискримінаційне становище фінансово, тому що проживати у Чехії та нести непосильні фінансові витрати на цей судовий процес для неї ( ОСОБА_1 ) є недоступним та поставить її у боргову залежність. Склалася ситуація, за якою справа за позовом ОСОБА_6 не перебуває в провадженні суду іноземної держави, а вона ( ОСОБА_1 ) позбавлена доступу до суду в Україні. Також вважає, що її позов та позов ОСОБА_7 не тотожні через різні підстави та обставини для вимоги про розірвання шлюбу. Вона звертається до суду за захистом своїх особистих немайнових прав, які порушені ОСОБА_6 , та має право на розірвання шлюбу, тому що відповідач не попереджав її, що має родину, члени якої обтяжені антисоціальними діями та психічними захворюваннями, які можуть передаватися спадково. 

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Губін О.Т. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
При цьому покликається на те, що між сторонами в провадженні Окружного суду Праги 3 із 28 листопада 2023 року перебуває справа №8 С 206/2023-18 про розірвання шлюбу. У зазначеній справі провадження призупинено на підставі того, що між сторонами у провадженні Окружного суду Праги 6 із червня 2022 року перебувала справа №0Р 156/2022-1636 про врегулювання відносин (опіка та утримання неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України та Франції) на період до та після розірвання шлюбу та про врегулювання зустрічей (налагодження контактів). Постановою Окружного суду Праги 3 від 11 січня 2024 року розгляд справи про розірвання шлюбу №8 С 206/2023-18 призупинено до остаточного вирішення справи №0Р 156/2022-1636 про врегулювання відносин (опіка та утримання) на період до та після розірвання шлюбу та про врегулювання зустрічей. Розгляд справи №0Р 156/2022-1636 був продовжений в Чеській Республіці у 2025 році, коли ухвалою Міського суду Праги (у якості апеляційного суду) від 20 січня 2025 року (додаток №2 до відзиву на позовну заяву) рішення суду першої інстанції у справі №0Р 156/2022-1636 було скасовано і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Матеріали цієї цивільної справи також містять копію підтвердження доставки інформаційного повідомлення в системі електронного судочинства в Чехії від 28 січня 2026 року, згідно якого того ж числа представник відповідача в Чеській Республіці звернулася до суду із клопотанням про поновлення провадження у цивільній справі №8 С 206/2023-18 про розірвання шлюбу та відповідно призначення судового засідання у цій справі. Наведене вище свідчить про те, що у провадженні чеського суду з 28 листопада 2023 року досі перебуває цивільна справа між сторонами про розірвання шлюбу за зверненням ОСОБА_6 .

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позивач ОСОБА_1 та її адвокат Левчук Т.В. апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити, - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Губін О.Т. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу без розгляду, виходив із того, що судом встановлено перебування на розгляді іноземного суду справи про розірвання шлюбу між сторонами.

Колегія суддів поки що не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Позов – це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) є його предмет і підстава.

Відповідно до п.4 частини першої ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тобто, для залишення позову без розгляду з вказаної підстави має бути в провадженні суду справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У відповідності до вимог частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі №761/7978/15-ц зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. 

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша ст.48 ЦПК України).

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами – суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Фактична підстава позову – це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову – це посилання у позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , громадянка України, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , громадянина Французької Республіки, про розірвання шлюбу, який зареєстрований 26 липня 2016 року органом реєстрації актів громадянського стану міського управління міста Брандис над Лабем-Стара Болеслав, місто Прага, Чеська Республіка.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ із іноземним елементом (ст.75-77 Закону).

У пункті 2 частини першої ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох із таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до частини першої ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

За положеннями частини третьої ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право» суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За таких обставин, у справах із іноземним елементом належить з`ясовувати наявність або відсутність аналогічних проваджень у іноземних державах, щоб уникнути існування одночасних (паралельних) проваджень в двох державах. 

Із викладеного вище слідує, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, Законом України «Про міжнародне приватне право» та міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. 

Так, згідно з положеннями ст.21 Договору між Україною і Чеською Республікою про правову допомогу і правові відносини у цивільних справах (в редакції Протоколу між Україною та Чеською Республікою про внесення змін до Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах 2008 року), якщо відповідно до положень цього Договору повноваження для розгляду справи мають органи юстиції обох Договірних Сторін, а заява про порушення справи вже була подана одному з органів юстиції однієї Договірної Сторони, то будь-який орган юстиції другої Договірної Сторони не вправі розглядати цю справу. Якщо одну і ту ж справу (між тими самими учасниками, з одного й того самого предмета, з тих самих підстав) було порушено в органах юстиції обох Договірних Сторін, компетенцію яких встановлює цей Договір, орган юстиції, який порушив справу пізніше, залишає її без розгляду.

Із змісту постанови від 11 січня 2024 року за вих. №8 С 206/2023-18 убачається, що Окружний суд м. Праги 3 у складі помічника судді прийняв рішення у справі чоловіка: Вінсента ОСОБА_9 та дружини: ОСОБА_1 про розірвання шлюбу наступним чином: розгляд у справі призупинено до законного остаточного завершення розгляду в Окружному суді м.Праги 6 справи за номером: ОР 156/2022 (а.с.204-205 т.1). Обґрунтування: чоловік, подавши 28 листопада 2023 року до місцевого суду заяву, домагається розірвання шлюбу, укладеного 26 липня 2016 року. Заява про врегулювання відносин щодо неповнолітньої ОСОБА_10 ведеться в Окружному суді м.Праги 6 за номером справи: ОР 156/2022. Якщо подружжя має неповнолітню дитину, яка не є повністю дієздатною, суд не ухвалить рішення про розірвання шлюбу доти, доки не розгляне обставини, що стосуються дитини, після розлучення подружжя. Суд може призупинити розгляд у справі, якщо триває інший розгляд, під час якого вирішується питання, що має важливе значення для рішення суду, або якщо суд ініціював такий розгляд. Із врахування поточного розгляду справи за номером: ОР 156/2022, за яким ще не ухвалено рішення, суд прийняв рішення призупинити розгляд у справі. На постанові від 11 січня 2024 року проставлений апостиль. Документ супроводжений нотаріально засвідченим перекладом українською мовою. 

На сьогодні найбільш поширеним способом оформлення документів для їх можливого використання за кордоном є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року. Апостиль – це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав-учасниць Гаазької Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ. Відповідно до Гаазької Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та автентичності відбитку печатки або штампу, яким скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Документ, на якому проставлений апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний  в будь-якій іншій державі-учасниці Гаазької Конвенції. Україна приєдналася до Конвенції про скасування вимоги легалізації іноземних офіційних документів (1961 рік) у 2003 році.

Разом із тим, у разі нотаріального посвідчення перекладу нотаріус засвідчує лише оригінальність підпису перекладача, який стоїть під документом, а не відповідність перекладу оригіналу.

Вирішуючи питання про докази у справах із іноземним елементом, суд має враховувати принцип змагальності сторін та обов`язок доказування. 

Покликання в апеляційній скарзі на те, що судове рішення у формі постанови цивільний процесуальний закон Чеської Республіки не передбачає грунтуються на сумнівах щодо автентичності перекладу документа від 11 січня 2024 року, які можуть бути підтверджені або спростовані висновком експерта-перекладача. Такий документ у матеріалах справи відсутній. 

Ухвалою від 20 січня 2025 року місцевого суду в Празі, який діяв як суд апеляційної інстанції, у справі неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України та Франції, батьки доньки: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про налагодження стосунків (догляд та утримання) на період до та після розлучення, про налагодження контактів за апеляцією на рішення Окружного суду Праги 6 від 11 квітня 2024 року реєстраційний номер ОР 156/2022-1636, яким почергово було доручено неповнолітню ОСОБА_11 під опіку обох батьків, скасовано, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.210 зворот-213 т.1). На ухвалі суду апеляційної інстанції від 20 січня 2025 року апостиль не проставлений, а документ супроводжений лише нотаріально засвідченим перекладом із чеської на українську мову, що не надає документу легальності та можливості вважати його належним доказом у справі.

Матеріали справи не містять безсумнівних доказів того, що судом Чеської Республіки відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу між сторонами, тобто, що у суді Чеської Республіки є справа із спору між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих самих підстав. Окрім того, у матеріалах справи відсутня копія позовної заяви, з якою відповідач звернувся до іноземного суду про розірвання шлюбу. Така обставина унеможливлює з`ясування тотожності позовів щодо їх підстав. Відповідні докази не надані й суду апеляційної інстанції, а тому висновки суду першої інстанції про перебування раніше на розгляді іноземного суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є передчасними.

Суд першої інстанції мав активно використати механізм перевірки наявності або відсутності аналогічного провадження в Чеській Республіці. Так, Міністерство юстиції України досягло домовленості з відповідними органами Чеської Республіки про спрощений порядок отримання інформації. Суду першої інстанції належить надіслати запит про наявність справи у чеських судах через Міністерство юстиції України в робочому порядку електронною поштою англійською мовою. У такому запиті суд має чітко зазначити прізвище, ім`я та по батькові сторін, предмет спору, дату відкриття провадження в Україні, назву суду та номер справи.

Без перевірки наявності справи, яка ретельно розглядається (перебуває у активному стані) у іноземному суді, суд першої інстанції дійшов дочасного висновку про залишення позову без розгляду в національному суді, що може створити перешкоди у доступі до суду, право за яким охороняється ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.  

Ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню до Богунського районного суду м. Житомира для продовження її розгляду, що передбачено ст.379 ЦПК України. 

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2026 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення – 15 червня 2026 року.

Головуюча Судді: