копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року Справа № 608/1383/26
Номер провадження2-а/608/114/2026

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :
головуючої судді Коломієць Н. З. 
з участю секретаря Смаглій О. Р.,
представника позивача адвоката Суп М. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «EASYCON», справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В позові вказав, що постановою №2502 від 24 квітня 2026 року про адміністративне правопорушення, винесеною т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , його ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 34 000 гривень. 
Відповідно до даної постанови, суть адміністративного правопорушення полягає в тому, що директор Комунальної установи «Центр розвитку» (код ЄДРПОУ 43976289) ОСОБА_1 , будучи посадовою особою та відповідальним за організацію і ведення військового обліку на підприємстві, неналежним чином виконав покладені на нього обов`язки.
Відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.04.2026 №5425, він був зобов`язаний забезпечити належне оповіщення військовозобов`язаних працівників та їх своєчасне прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з повісткою №7040011, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 10.04.2026.
Водночас, відповідно до наказу по підприємству від 31.03.2026 №28-к, ОСОБА_3 надано відпустку у період з 01.04.2026 по 24.04.2026, у зв`язку з чим він був відсутній на робочому місці.
За таких обставин директор КУ «Центр розвитку» був зобов`язаний здійснити оповіщення ОСОБА_3 у спосіб передбачений пунктом 47 Порядку організації та ведення військового обліку, а саме шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з обов`язковим описом вкладення та повідомленням про вручення.
Однак ОСОБА_1 зазначеного обов`язку не виконав, а саме: 1. Не направив повістку №7040011 рекомендованим поштовим відправленням; 2. Не оформив та не здійснив відправлення з описом вкладення, що є обов`язковим елементом підтвердження змісту направленого документа; 3. Не забезпечив направлення поштового відправлення з повідомленням про вручення; 4. Не надав жодних підтверджуючих документів щодо здійснення оповіщення у передбачений законом спосіб.
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення повістки, зокрема: 1. Відсутні квитанції про відправлення рекомендованого листа; 2. Відсутній опис вкладення, який підтверджує зміст відправленої кореспонденції; 3. Відсутнє повідомлення про вручення;4. Відсутні підтвердження вручення під особистий підпис.
Таким чином, ОСОБА_3 не був належним чином оповіщений про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що є прямим наслідком бездіяльності директора установи.
Отже, директор КУ «Центр розвитку» ОСОБА_1 не забезпечив направлення повістки №7040011 військовозобов`язаному ОСОБА_3 рекомендованим поштовим відправленням з обов`язковим описом вкладення та повідомленням про вручення, чим порушив вимоги пунктів 8 та 47 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487.
У його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.210-1 КупАП, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Враховуючи викладене, відповідач постановив визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КупАП та накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян у штраф сумі 34000 грн.
ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову неправомірною через недотримання вимог чинного законодавства та недостатність доказів вчиненого правопорушення, оскільки, оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази, на яких ґрунтується висновок уповноваженої особи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Зазначив, що ОСОБА_3 перебував у щорічній відпустці. ОСОБА_1 особисто прибув в с. Косів за місцем проживання ОСОБА_3 та було встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем реєстрації та проживання - с. Косів Чортківського району був відсутній. За словами батька, ОСОБА_3 перебував в м. Тернополі в свого сина. Тому факт перебування ОСОБА_3 в період відпустки на території, не підзвітному позивачу населеному пункті та робочому місці, виключає можливість його оповіщення та забезпечення прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений строк, тобто за два дні.
Крім того, надіслання повістки ОСОБА_3 рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується його прибуття до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не представлялось можливим, так як відомостей про іншу адресу його перебування чи перебування ОСОБА_1 не мав.
Також позивач зауважує, що надіслання повістки 08.04.2026 ОСОБА_3 рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з метою його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 10 год 00 хв 10.04.2026 не забезпечило б його повідомлення та прибуття у вказаний час і дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто було б несвоєчасним, так як за нормативними строками пересилання пріоритетних (рекомендованих поштових відправлень) листів по Україні в межах області за даними АТ «Укрпошта» - єдиного національного оператора поштового зв`язку України, що входить до сфери управління Міністерства інфраструктури, становить мінімум три дні.
З огляду на такі обставини, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову №2502 від 24 квітня 2026 року про адміністративне правопорушення винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу у сумі 34000 грн.
Представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 було подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позов відповідач не визнає та просить відмовити у його задоволенні повністю. У відзиві зазначила, що 07.04.2026 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 видав розпорядження № 5425, яким доручив директору КП «Центр розвитку» Білобожницької сільської ради вчинити дії щодо забезпечення явки в ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10 годині 10 квітня 2026 року громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . 
До 10 години 10.04.2026 проінформувати ІНФОРМАЦІЯ_4 про результати виконання.
У відповідь на розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.04.2026 №5425, директор Комунальної установи «Центр розвитку» Білобожницької сільської ради Градовий В. Г. 08.04.2026 надав відповідь ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що ОСОБА_6 оповіщений 08.04.2026 та отримав повістку.
Працівника ОСОБА_3 не вдалось оповістити у зв`язку із перебуванням у відпустці згідно з наказом №28-к від 31 березня 2026 року.
Дана обставина підтверджується листом №34 від 08.04.2026 з додатками (накази від 08.04.2026 №2-од та від 31.03.2026 №28-к).
Однак, представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, згідно з яким ОСОБА_1 повинен був надіслати повідомлення ОСОБА_3 рекомендованим поштовим відправленням. 
В зв`язку з такими обставинами відносно ОСОБА_1 було складено протокол №284 від 17.04.2026 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та винесена постанова №2502 від 24 квітня 2026 року, якою накладено штраф в розмірі 34 000 гривень. 
Представник позивача, адвокат Суп М. Б. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити. Пояснила, що згідно чинного законодавства, строки оповіщення військовозобов`язаних осіб надто скорочені, що унеможливлює їх вчасне оповіщення в строки, які встановлює ТЦК та СП. Крім того, відповідач не надав доказу того, що ОСОБА_3 не з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10 годині 10 квітня 2026 року. 
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася. У відзиві на позов просила розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні.
Розглянувши позовну заяву, вислухавши представника позивача та дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів. 
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.
Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. 
Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача – суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.
Судом встановлено, що постановою №2502 від 24 квітня 2026 року про адміністративне правопорушення, винесеною т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , його, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 34 000 гривень. 
Відповідно до даної постанови, суть адміністративного правопорушення полягає в тому, що директор Комунальної установи «Центр розвитку» (код ЄДРПОУ 43976289) ОСОБА_1 , будучи посадовою особою та відповідальним за організацію і ведення військового обліку на підприємстві, неналежним чином виконав покладені на нього обов`язки.
Відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.04.2026 №5425, він був зобов`язаний забезпечити належне оповіщення військовозобов`язаних працівників та їх своєчасне прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з повісткою №7040011, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 10.04.2026.
Водночас, відповідно до наказу по підприємству від 31.03.2026 №28-к, ОСОБА_3 надано відпустку у період з 01.04.2026 по 24.04.2026, у зв`язку з чим він був відсутній на робочому місці.
За таких обставин директор КУ «Центр розвитку» був зобов`язаний здійснити оповіщення ОСОБА_3 у спосіб передбачений пунктом 47 Порядку організації та ведення військового обліку, а саме шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з обов`язковим описом вкладення та повідомленням про вручення.
Однак ОСОБА_1 зазначеного обов`язку не виконав, а саме: 1. Не направив повістку №7040011 рекомендованим поштовим відправленням; 2. Не оформив та не здійснив відправлення з описом вкладення, що є обов`язковим елементом підтвердження змісту направленого документа; 3. Не забезпечив направлення поштового відправлення з повідомленням про вручення; 4. Не надав жодних підтверджуючих документів щодо здійснення оповіщення у передбачений законом спосіб.
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення повістки, зокрема: 1. Відсутні квитанції про відправлення рекомендованого листа; 2. Відсутній опис вкладення, який підтверджує зміст відправленої кореспонденції; 3. Відсутнє повідомлення про вручення;4. Відсутні підтвердження вручення під особистий підпис.
Таким чином, ОСОБА_3 не був належним чином оповіщений про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що є прямим наслідком бездіяльності директора установи.
Отже, директор КУ «Центр розвитку» ОСОБА_1 не забезпечив направлення повістки №7040011 військовозобов`язаному ОСОБА_3 рекомендованим поштовим відправленням з обов`язковим описом вкладення та повідомленням про вручення, чим порушив вимоги пунктів 8 та 47 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487.
У його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.210-1 КУпАП, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Враховуючи викладене, відповідач постановив визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян у сумі 34 000 грн.
Згідно рішення 48-ї сесії 8-го скликання Білобожницької сільської ради від 11.12.2025 року №1417 «Про призначення директора комунальної установи «Центр розвитку» Білобожницької сільської ради», ОСОБА_1 призначено директором комунальної установи «Центр розвитку» Білобожницької сільської ради.
Згідно розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.04.2026 №5425 адресованого директору КУ «Центр розвитку» Білобожницької сільської ради отриманого 08 квітня 2026 року, 1) з метою уточнення облікових даних, визначення ступеню придатності до військової служби під час мобілізації, здійснити оповіщення таких військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в КУ «Центр розвитку» Білобожницької сільської ради, про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та забезпечити їх прибуття 10.04.2026 о 10 годині за адресою: АДРЕСА_1 (згідно списку); 2) про результати виконання розпорядження поінформувати до 15 години 10.04.2026 р.; 3) інформацію щодо військовозобов`язаних, які ухиляються від виконання військового обов`язку подавати до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У відповідь на розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.04.2026 №5425, Комунальна установа «Центр розвитку» Білобожницької сільської ради 08.04.2026 надала відповідь ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема про те, що ОСОБА_6 оповіщений 08.04.2026 та отримав повістку. Працівника ОСОБА_3 не вдалось оповістити у зв`язку із перебуванням у відпустці згідно з наказом №28-к від 31 березня 2026 року.
Дана обставина підтверджується листом №34 від 08.04.2026 з додатками (накази від 08.04.2026 №2-од та від 31.03.2026 №28-к).
Позивач вказує, що він особисто прибув в с. Косів за місцем проживання ОСОБА_3 та ним було встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації та проживання - с. Косів Чортківського району був відсутній. За словами батька, ОСОБА_3 перебував в м. Тернополі в свого сина. Тому факт перебування ОСОБА_3 в період відпустки на території не підзвітного позивачу населеного пункту та робочому місці виключає можливість його оповіщення та забезпечення прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений строк, тобто за два дні.
Крім того позивач вважає, що надіслання повістки ОСОБА_3 рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не представлялось можливим, так як відомостей про іншу адресу його перебування чи перебування ОСОБА_1 не мав.
Позивач вважає, що він вжив усі заходи для оповіщення.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території держави відбуваються заходи, спрямовані на зміцнення обороноздатності, в тому числі такі, що можуть тимчасово обмежувати певні права та свободи громадян. Відповідно до статті 16 цього ж Закону, військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.
Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підприємства, установи і організації зобов`язані: сприяти територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню та/або регіональним органам Служби безпеки України, відповідним підрозділам розвідувальних органів України у їхній роботі в мирний час та в особливий період; забезпечувати своєчасне оповіщення і прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів із подальшою компенсацією витрат за здійснення такого процесу з Державного бюджету України, яка здійснюється не пізніше ніж через місяць після подання відповідного звернення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, керівники підприємств, установ, організацій з отриманням розпорядження відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування: видають наказ керівника підприємства (установи, організації) про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у якому зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних, інші питання; організовують через відповідальних осіб здійснення оповіщення у робочий час працівників підприємства (установи, організації) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис; повідомляють письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства; невідкладно інформують відповідний районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про працівників, які відмовилися від отримання повісток, та працівників, які написали заяви про звільнення.
Відповідно до пункту 23 цього ж Порядку, поважною причиною неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнається перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до пункту 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані: видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів; письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні; забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу.
Відповідно до частини 2 статті 26 цього ж закону, посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Однак, ОСОБА_1 особисто було з`ясовано, що ОСОБА_3 відсутній по місцю реєстрації та перебуває у місті Тернополі в свого сина, оскільки він приїздив в село Косів. Адреси в місті Тернополі йому не було відомо. 
Надіслання повістки 08.04.2026 ОСОБА_3 рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з метою його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 10 год 00 хв 10.04.2026 не забезпечило б його повідомлення та прибуття у вказаний час і дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто було б несвоєчасним. 
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
При цьому, суд зазначає, що оскільки за приписами пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, тому не підлягають дослідженню питання щодо наявності/відсутності доказів вини особи у вчиненні порушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, враховуючи наведені норми закону, постанова №2502 від 24 квітня 2026 року підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 38, 210-1, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задоволити.
Визнати протиправною та скасувати постанову №2502 від 24 квітня 2026 року про адміністративне правопорушення винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу у сумі 34 000 гривень, а провадження по справі закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного судучерез Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом
Суддя: /підпис/
Рішення набрало законної сили «____» _____________року.
Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/1383/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області. 

Суддя: Н. З. Коломієць 

Копію рішення видано «_____»_______________року

Секретар: