Справа № 367/3408/26
Провадження №2/367/5100/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
03 червня 2026 року місто Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючого судді Мерзлого Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
установив:
Стислий виклад позиції сторін.
Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС», в інтересах якого діє представник Усенко М.І., подано до суду указаний позов. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали передано для розгляду судді Ірпінського міського суду Київської області Мерзлому Л.В. 
Позовна заява мотивована тим, що 23.08.2024 року між фізичною особою позичальником: ОСОБА_1 (надалі – Відповідач) та ТОВ «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (надалі – Позивач, ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС») був укладений кредитний договір № 36875200 (надалі – Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 10000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Згідно з п.1.1 кредитного договору № 36875200 від 23.08.2024 р., Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі – кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом (далі – плата) відповідно до Графіку платежів, сплатити Комісію (за наявності) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (Копія довідки про ідентифікацію додається). Позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму, але Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. З огляду на викладене, зазначає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» та Відповідачем не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням на користь Відповідача від ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС». Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору № 36875200 від 23.08.2024 року, цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Повідомляє, що сума заборгованості Відповідача становить 50600,00 грн., яка складається з: 1. прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 10000,00 грн. 2. прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 35600,00 грн. 3. прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 0,00 грн. 4. прострочена заборгованість за штрафами становить – 5000,00 грн. Також Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості Відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: 1. Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23919853/661 від 02.02.2026.
Просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 36875200 від 23.08.2024 року, в сумі: 50600,00 грн., на користь ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС». Стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та 8000.00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу на користь ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС».
09.04.2026 до суду представника ОСОБА_1 – адвоката Хворост Д.М. надходив відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що, відповідач, ознайомившись із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТАЙГЕР ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 36875200 від 23.08.2024 року та доданими до неї матеріалами, категорично не визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі та заперечує проти їх задоволення. Вважає позов ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» безпідставним, необґрунтованим, таким, що ґрунтується виключно на припущеннях та штучно створених самим Позивачем внутрішніх документах. Позивач не надав доказів, що Відповідач зареєструвався в інформаційно телекомунікаційній системі Позивача, проходив електронної ідентифікації (зокрема через систему BankID НБУ), замовляв фінансові послуги та підписував Кредитний договір № 36875200 електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Надана Позивачем надрукована табличка («Довідка про ідентифікацію») є одностороннім зацікавленим документом, який не доводить факту надсилання та введення смс-коду Відповідачем. Кредитний договір є реальним правочином, який вважається укладеним лише з моменту фактичної передачі грошей. Позивачем не надано жодних первинних банківських документів (платіжних доручень, меморіальних ордерів, виписок з банківського рахунку Позивача), які б доводили факт перерахування 10 000,00 грн саме ОСОБА_1 . Довідка платіжного посередника із зазначенням частково прихованої (замаскованої) картки № НОМЕР_1 без зазначення ПІБ отримувача не є належним доказом передачі коштів. Оскільки факт видачі кредиту не доведено належними доказами, у Позивача відсутні будь-які правові підстави для нарахування та стягнення відсотків за користування чужими коштами. Крім того, вимога про стягнення 5 000,00 грн штрафу є незаконною, оскільки прямо порушує імперативну заборону, встановлену п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на період дії воєнного стану. Направляючи вимогу про дострокове повернення всієї суми боргу (включно зі штрафами) та даючи на це лише 3 дні, Позивач прямо порушив вимоги ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 2.4.3 власного ж Договору, які гарантують споживачу мінімум 30-денний строк для усунення порушення.
Аналізуючи наявні у справі докази, сторона відповідача зазначає наступне. На підтвердження факту укладення кредитного договору Позивачем подано до суду паперові копії (роздруківки): Кредитного договору № 36875200 від 23.08.2024 року з додатками до нього, паспорта споживчого кредиту, заявки-анкети клієнта на отримання фінансового кредиту, деталізованого розрахунку заборгованості. Відповідач категорично заперечує факт укладання кредитного договору та факт перерахування йому кредитних коштів, категорично заперечуючи, що він реєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, створював особистий кабінет, отримував пропозиції (оферти) та одноразові ідентифікатори, вводив одноразовий ідентифікатор «a00p18hf» для підписання кредитного договору, а також отримував будь-які кредитні кошти. Відповідач ставить під сумнів надані Позивачем паперові копії електронних документів. Усі зазначені вище документи подані Позивачем виключно у формі паперових копій (роздруківок), які відповідно до частини третьої статті 100 ЦПК України не вважаються письмовими доказами, а є лише однією з форм подання електронного доказу. Позивачем не подано оригіналів електронних документів. Позивач не забезпечив можливість перевірки цілісності та незмінюваності електронних документів, на які він посилається. Зокрема, Позивачем не надано суду доступу до інформаційно-комунікаційної системи кредитора для перевірки: факту направлення примірника електронного кредитного договору Відповідачу; вигляду, в якому він відправлявся; наявності чи відсутності технічної можливості внесення змін до примірника електронного договору в односторонньому порядку. Окремо Відповідач звертає увагу на те, що надані позивачем до позовної заяви паперові копії електронних доказів - Кредитний договір № 36875200 від 23.08.2024 року та додаток до Кредитного договору № 36875200 від 23.08.2024 року (графік платежів) - хоча і містять візуальне відображення (надрукований текст) одноразового ідентифікатора (алфавітно-цифрової послідовності) «a00p18hf», який за твердженням позивача застосовував ОСОБА_1 , проте Відповідач ставиться до цього критично. Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) також містить позначку про підписання ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «a00p18hf», який видано останньому відповідно до довідки про ідентифікацію. Зважаючи на те, що кредитний договір та графік платежів існують у матеріалах справи виключно у формі неперевірених паперових роздруківок, зміст яких повністю залежить від волі зацікавленої особи, сама лише наявність надрукованого в них ідентифікатора не дає суду беззаперечних правових підстав вважати, що сторони дійсно підписали такі правочини та узгодили умови кредитування саме в такій редакції. Водночас, підписання паспорту споживчого кредиту споживачем не свідчить про укладення самого кредитного договору та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Позивач стверджує, що кредитний договір укладено шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Разом з тим, саме по собі зазначення (друкування) одноразового ідентифікатора у тексті паперової копії електронного документа, створеного в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, не є достатнім доказом того, що саме Відповідач отримав цей ідентифікатор та використав його для підписання договору. При цьому, зазначення у тексті договору особистих даних позичальника (прізвища, ім`я, по батькові відповідача, адреси його проживання, серії, номера паспорта та ідентифікаційного коду, електронної пошти, телефону) не підтверджує факту підписання останнім кредитного договору в електронній формі.
Позивачем не надано жодних незалежних доказів відправлення одноразового ідентифікатора на номер телефону Відповідача (логів відправлення СМС-повідомлень, даних оператора зв`язку, скріншотів інформаційно-телекомунікаційної системи з фіксацією часу відправлення та отримання тощо), а також доказів введення Відповідачем цього ідентифікатора у відповідне поле на сайті кредитодавця з прив`язкою до конкретного часу, IP-адреси чи пристрою. З огляду на викладене, посилання позивача на те, що кредитний договір з додатками до нього було підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чим підтверджено укладання між ним та кредитором такого правочину в електронній формі, є безпідставним, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. 
Що стосується доказів перерахування кредитних коштів, звертає увагу суду, що Позивачем не надано первинних бухгалтерських та платіжних документів (платіжних доручень, меморіальних ордерів, банківських виписок), які б підтверджували факт перерахування коштів у розмірі 10 000,00 грн на банківський рахунок саме Відповідача. Подані виписки з особового рахунку за кредитним договором та розрахунки заборгованості є документами, складеними самим Кредитором та Позивачем, тобто зацікавленими особами у справі, і за відсутності первинних платіжних документів не можуть бути достатніми доказами фактичного перерахування кредитних коштів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач, зокрема, вказував про те, що ним було здійснено грошовий переказ у розмірі 10 000,00 грн на платіжну картку, яка належить позичальнику. Враховуючи встановлені обставини та зважаючи на те, що позивачем не було доведено наявності кредитних правовідносин між сторонами, вважає, що відсутні правові підстави для стягнення вказаних коштів як кредитної заборгованості. Тому позивач у разі фактичного здійснення переказу коштів має право звернутись до суду з питанням про стягнення безпідставно набутих коштів. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, просить суд дійти висновку, що Позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт укладення Кредитного договору № 36875200 від 23.08.2024 року між ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства, а також не доведено факт перерахування Відповідачу кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн. Подані Позивачем паперові копії (роздруківки) електронних документів, зміст яких ставиться під сумнів Відповідачем, за відсутності оригіналів електронних доказів та за відсутності можливості перевірки їх цілісності та незмінюваності, не можуть бути взяті судом до уваги відповідно до частини п`ятої статті 100 ЦПК України та актуальної практики Верховного Суду. Оскільки Позивачем не доведено основних підстав позовних вимог - факту укладення кредитного договору та перерахування кредитних коштів, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (ЄДРПОУ 43561909) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 500,00 грн.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 28.04.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача – адвоката Хворост Д.М. про проведення розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з викликом сторін відмовлено.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 28.04.2026 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» (ЄДРПОУ 43561909) наступні докази:
-Оригінали електронних файлів Кредитного договору № 36875200 від 23.08.2024 року та всіх його невід`ємних частин (зокрема, Паспорта споживчого кредиту та Графіка платежів) у первісному електронному форматі з наявними первинними вихідними даними (метаданими), на які накладено електронний підпис Відповідача у вигляді одноразового ідентифікатора «a00p18hf» (який має бути технічно та логічно пов`язаним із текстом договору та кожним із додатків, як того вимагає п. 6.3 Кредитного договору), разом із оригіналом криптографічного файлу (.p7s / .asice / .p7m) кваліфікованого електронного підпису (КЕП) уповноваженої особи Позивача, який містить кваліфіковану електронну позначку часу, як того вимагає п. 6.2 Кредитного договору.
-Технічну документацію (сертифікати відповідності КСЗІ, технічні паспорти) на інформаційно-телекомунікаційну систему Позивача, яка підтверджує технологічну неможливість порушити цілісність та незмінюваність підписаного Відповідачем договору в односторонньому порядку.
-Журнали подій (log-файли) сервера, які підтверджують факт, точний час, спосіб (електронна пошта, особистий кабінет) та формат (гіперпосилання, PDF-файл) фактичного направлення Відповідачу підтвердження укладення договору та його примірника (з кваліфікованою електронною печаткою) безпосередньо після його нібито укладення.
-Технічні журнали подій (Audit Trail / log-файли) інформаційної системи Позивача, які підтверджують усі дії Відповідача під час укладення договору на веб-сайті https://ewacash.cam.ua, зокрема: факт заповнення відповідної форми з метою отримання кредиту та реєстрацію особистого кабінету; електронні логи аутентифікації банківської платіжної картки та/або банківського рахунку; відображення умов договору (надсилання гіперпосилання) в особистому кабінеті перед його підписанням із зазначенням типу формату (.docx, .pdf, .txt) проєкту; накладення електронного підпису шляхом зворотного введення одноразового ідентифікатора у відповідне поле на сайті (із підтвердженням акцептованого змісту); точну дату, час, IP-адресу пристрою, з якого було введено код, а також технічні дані пристрою (операційну систему, браузер / User-Agent)
-Документи або електронні дані (офіційну інформацію / звіти адміністратора), що підтверджують проходження Відповідачем процедури ідентифікації та верифікації особи через систему BankID НБУ (відповідно до п. 6.1 Кредитного договору)
-Оригінальний графічний файл фотофіксації особи ОСОБА_1 (з повними EXIF-метаданими: дата, час, геопозиція), створений під час верифікації згідно з п. 6.1 договору.
-Технічний звіт (витяг з бази даних або лог-файл) системи генерації та відправки повідомлень, який містить відомості щодо одноразового ідентифікатора «a00p18hf»: точний час створення, строк дії, унікальний ідентифікатор транзакції (Message ID) та номер телефону, на який його було маршрутизовано.
-API-звіт (витяг з логів) СМС-агрегатора або довідку від оператора зв`язку, що підтверджує фактичну доставку вищевказаного СМС повідомлення з ідентифікатором «a00p18hf» на номер НОМЕР_3 у дату 23.08.2024 року.
Роз`яснено уповноваженим особам Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС», що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.
Встановлено позивачу строк для надання витребуваних доказів, або повідомлення про неможливість їх надання у встановлений ухвалою суду строк, - 10 днів з дня отримання копії ухвали суду.
Як вбачається з довідок про доставку до електронного кабінету, ухвала суду від 28.04.2026 про витребування доказів доставлена до електронного кабінету ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс», АО «Апологет» та адвокату Усенку М.І. 02.05.2026.
Будь яких інших заяв, клопотань, пояснень до суду від сторін не надходило.
За частиною четвертою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).
Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Мотиви прийнятого рішення
Так, позивач як на підставу звернення до суду з даним позовом посилався на укладений 23.08.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» кредитного договору № 36875200, згідно з умовами якого відповідач отримав 10000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором, підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач надав до суду паперові копії (роздруківки) електронних документів: Кредитного договору № 36875200 від 23.08.2024 року, Паспорта споживчого кредиту, а також внутрішню «Довідку про ідентифікацію» та інформаційну довідку від ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (EasyPay). 
Відповідач категорично заперечував факт реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі Позивача, факт отримання одноразового ідентифікатора «a00p18hf» у вигляді СМС-повідомлення, його використання для підписання Кредитного договору, а також факт перерахування Позивачем на його користь кредитних коштів. Відповідач ставив під сумнів відповідність поданих Позивачем паперових копій оригіналу електронних доказів та вказував на відсутність доказів цілісності і незмінюваності електронного документа. 
Відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України, якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. 
Аналогічна правова позиція щодо необхідності перевірки судом електронних доказів та витребування їх оригіналів (зокрема системних логів) викладена у Постанові Верховного Суду від 04 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23. 
Враховуючи наведене, для встановлення об`єктивної істини, перевірки цілісності електронних доказів та підтвердження або спростування факту укладення правочину, ухвалою від 28.04.2026 клопотання представника відповідача було задоволено та витребувано у позивача оригінали електронних документів та технічні дані (логи) інформаційно-телекомунікаційної системи Позивача.
Станом на 03.06.2026 витребувані докази від позивача/представника позивача до суду не надійшли, як і не надано позивачем інформації щодо неможливості надання ним витребовуваних доказів.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 8, 9, 10 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням викладеного, оскільки витребовувані докази позивачем надані не були, суд позбавлений можливості перевірити наданий позивачем розрахунок в позові та підвередити/спростувати факт надання кредиту, наявність/відсутність заборгованості за кредитним договором.
Керуючись принципами змагальності сторін та диспозитивності судового розгляду, суд доходить висновку, що позивачем не доведено перед судом належними, допустимими та достатніми доказами факт надання кредиту та наявної заборгованості, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 141ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив:
у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.uа
Рішення складено та підписано 03.06.2026.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ТАЙГЕР ФІНАНС" (адреса: 79018, Львівська обл., місто Львів, вул.Смаль Стоцького С., будинок 1, корпус 28, ЄДРПОУ 43561909);
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя:       Л.В. Мерзлий