Справа № 215/1178/26 
2/215/2137/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 червня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Науменко Я.О., за участю секретаря Оніщенко Ю.М., розглянувши згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 157129379 від 03.05.2019 на загальну суму 26 786,40 грн., в тому числі: 10 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 16 286,40 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 03.05.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №157129379. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора HN72SB26. Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн. на банківську карту відповідача, яку останній вказав у Заявці при укладенні кредитного договору. В подальшому відповідачу була збільшена сума кредиту до 10 500,00 грн. Проте відповідач умови договору виконував не належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 26 786,40 грн., в тому числі: 10 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 16 286,40 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №157129379 від 03.05.2019, шляхом укладення додаткової угоди та підписання Реєстру прав вимоги №39 від 13.08.2019.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №157129379 від 03.05.2019.
11 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, за яким ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги за договором №157129379 від 03.05.2019. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 35 359,50 грн..
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №157129379 від 03.05.2019 у розмірі 35 359,50 грн., в тому числі: 10 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 16 286,40 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 8 573,10 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), сплачений судовий збір у сумі 2 662,40 грн. та 7 000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 17.04.2026, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
На виконання ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2026, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» листом від 18.03.2026 № 20.1.0.0.0/7-260313/45076-БТ (вх. № 7235 від 30.03.2026) надав суду інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно з якою на його ім`я емітовано картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) та інші картки; при цьому фінансовим номером телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження операцій за вказаною карткою та який міститься в анкетних даних ОСОБА_1 , є НОМЕР_4 ; крім того, банком підтверджено зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 за період з 03.05.2019 по 08.05.2019, а саме: 03.05.2019 на суму 9 000,00 грн., 04.05.2019 на суму 1 500,00 грн., довідку про що разом із виписками по рахунку долучено до матеріалів справи. 
Ухвалою від 23.06.2026 призначено заочний розгляд даної цивільної справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому у прохальній частині позовної заяви просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою направлення судової повістки за зареєстрованим його місцем проживання, яка повернута на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
03 травня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір №157129379, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора «HN72SB26». 
Відповідно до умов пунктів 1.1–1.3 цього Договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові кошти (кредит без конкретної споживчої мети) у розмірі 9 000 грн. 00 коп. строком на 30 календарних днів. Сторони погодили, що нарахування відсотків за користування грошовими коштами здійснюється у розмірі 0,64% від суми кредиту за кожен день користування, що становить 233,60% річних. Згідно з пунктом 4.4 Договору, укладення правочину відбулося в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Умови відповідальності за порушення зобов`язань чітко визначені розділами 3 та 4 Договору. Так, у разі прострочення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, пункт 3.3 передбачає право кредитора нараховувати пеню у розмірі 1,3% від залишку суми кредиту за кожний день прострочення. Водночас, згідно з пунктом 4.2 Договору, у разі користування кредитом понад встановлений строк, базова відсоткова ставка скасовується, а замість неї за весь період фактичного користування коштами нараховуються відсотки за підвищеною (понадстроковою) ставкою у розмірі 1,70% за кожен день користування. Невід`ємною частиною даного правочину сторони визнали «Правила надання грошових коштів у позику продукту «Смарт».
04 травня 2019 року, сторони уклали Додаткову угоду до Договору № 157129379. Відповідно до пункту 1 цієї Додаткової угоди, Товариство зобов`язалося збільшити суму Кредиту на 1 500 грн 00 коп. (одна тисяча п`ятсот гривень) з 04.05.2019 на строк дії основного Договору, внаслідок чого загальна сума наданих кредитних коштів склала 10 500 грн 00 коп. Згідно з пунктами 2 та 3 Додаткової угоди, Графік розрахунків було викладено в новій редакції (Додаток №1 до Додаткової угоди) з метою відображення єдиного порядку сплати всієї непогашеної суми кредиту, а всі інші умови Договору залишилися незмінними та чинними.
Згідно з довідкою «Манівео швидка фінансова допомога» щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ОСОБА_1 акцепт оферти здійснив 03.05.2019 о 22:08:03 одноразовим ідентифікатором «HN72SB26», який направлено позичальнику на номер телефону НОМЕР_5 .
Згідно з платіжним дорученням №f07d48fe-69dd-4ea1-bd9a-986698668e48 від 04.05.2019 та довідкою від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання кредитного договору № 157129379 від 03.05.2019, 04.05.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через АТ КБ «Приват Банк» перерахувало ОСОБА_1 кошти у розмірі 1 500,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_6 .
Згідно з платіжним дорученням №3112d271-1e7b-4577-b5ea-92ee036389f9 від 03.05.2019 та довідкою від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання кредитного договору № 157129379 від 03.05.2019, 03.05.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через АТ КБ «Приват Банк» перерахувало ОСОБА_1 кошти у розмірі 9 000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_6 .
Листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260313/45076-БТ від 18.03.2026 повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно з якою на його ім`я емітовано картку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) банком підтверджено зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 за період з 03.05.2019 по 08.05.2019, а саме: 03.05.2019 на суму 9 000,00 грн., 04.05.2019 на суму 1 500,00 грн..
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) був укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Строк дії вказаного договору закінчується 28.11.2019, а тому він продовжувався 28.11.2019 додатковою угодою №19; 31.12.2020 додатковою угодою №26; 31.12.2021 додатковою угодою №27; 31.12.2022 додатковою угодою №31; 31.12.2023 додатковою угодою №32.
Розділом 4 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено порядок відступлення права вимоги. Зокрема, пунктом 4.1. визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Згідно з п. 5.3.3. Фактор має право розпоряджатись Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
Також на підтвердження переходу права вимоги за договором факторингу від 28.11.2018 було надано акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2019 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 39 від 13.08.2019 за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №157129379 від 03.05.2019.
Відповідно до п. 4.1 право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору. Згідно із п. 5.3.3 Фактор має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
03 серпня 2021 року в м. Києві між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт) було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020. Згідно з умовами вказаного правочину, сторони погодили продовжити строк дії Договору факторингу до 31.12.2022 року включно.
Надалі, 30 грудня 2022 року в м. Києві між тими ж сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020. Відповідно до змісту цієї угоди, сторони дійшли згоди продовжити строк дії основного Договору факторингу до 30.12.2024 року включно, зазначивши, що всі інші умови Договору залишаються без змін.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 26 786,40 грн.
Крім того, 11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Як вбачається із витягу з реєстру боржників до договору факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №157129379 від 03.05.2019 в розмірі 26 876,40 грн., з яких: 10 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 16 286,40 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Тобто, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зазначений вище кредитний договір укладено ОСОБА_1 із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договір від 03.05.2019 між вказаними особами, не був би укладений.
Матеріалами справи, підтверджено, що відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номером телефону одноразові ідентифікатор у вигляді смс-коду, які відповідач використав, як підтвердження підписання кредитного договору.
Уклавши вказаний договір на умовах, викладених в ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в цьому договорі.
Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорах електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.
Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки) були використані товариством для укладення кредитних договорів від його імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій ОСОБА_1 не звертався.
Належними та допустимими доказами розміри заборгованості по тілу кредиту та відсотках, нарахованих відповідно до умов договору, відповідачем не спростовано.
Таким чином кредитний договір від 03.05.2019 укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі, відповідає вимогам Закону і доводить факт існування волевиявлення сторін на їх укладання, оскільки форма та порядок укладання договору відбулось саме у змішаній формі - підписання позичальником заяви-анкети шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем. Зазначені дії свідчать про укладання електронного договору у спрощеній формі (не у вигляді окремого документу).
Кредитні кошти за вказаним вище договором надавались ОСОБА_1 в безготівковій формі на реквізити банківської карти вказаної клієнтом в особисто підписаному договорі та були отримані відповідачем, що підтверджується матеріалами справи.
З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів суд прийшов до висновку про доведеність факту укладання та підписання ОСОБА_1 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору від 03.05.2019 та невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення позичених в борг коштів та наявності у відповідача боргових зобов`язань перед цією фінансовою установою.
Що ж стосується переходу права вимоги до позивача за кредитним договором №157129379 від 03.05.2019 слід зазначити наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11, постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Суд завертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 07.01.2026 у справі № 727/2790/25 зазначено, що майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення.
При цьому суд звертає увагу на те, що відповідно до положень цих договорів факторингу, зокрема і договору № 28/1118-01 від 28.11.2018 передача права вимоги здійснюється не за самим договором факторингу, а в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог.
Суд наголошує, що реєстр прав вимоги №39 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 13.08.2019, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року та вже після укладення кредитного договору від 03.05.2019, що не суперечить закону.
Таким чином, перехід права вимоги за кредитним договором стосувався чинного зобов`язання на момент його передачі і відбувся на законних підставах, оскільки реєстр прав вимоги підписано після укладення кредитного договору.
Враховуючи суд приходить висновку, що надані позивачем договори факторингу та реєстри права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Доказів того, що договори факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020, №11/07/25-Е від 11.07.2025 визнані недійсними суду не надано, а тому суд вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло статус нового кредитора за договором №157129379 від 03.05.2019.
Оцінюючи вимоги позивача в частині стягнення процентів, суд виходить із того, що згідно зі сталою правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (зокрема, у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а наявність у договорі умов щодо нарахування процентів після закінчення строку дії договору не надає кредитору права на їх стягнення, оскільки після спливу строку кредитування правовідносини сторін переходять у статус простроченого зобов`язання, яке регулюється положеннями статті 625 ЦК України, вимог за якою позивачем не заявлено.
За таких обставин, враховуючи засади розумності та справедливості, позовні вимоги в частині стягнення процентів підлягають частковому задоволенню та стягненню лише в межах строку кредитування на суму фактичного залишку заборгованості за кожен день користування кредитом, що становить: за 03.05.2019 (1 день користування першим траншем) 57 грн 60 коп. (9 000,00 грн ? 0,64 % ? 1 день), та за період з 04.05.2019 по 01.06.2019 (29 днів користування загальною сумою кредиту 10 500,00 грн) 1 948 грн 80 коп. (10 500,00 грн ? 0,64 % ? 29 днів), а всього за весь строк кредитування 2 006 грн 40 коп., у зв`язку з чим у задоволенні решти нарахованих позивачем поза межами строку кредитування процентів слід відмовити.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №157129379 від 03.05.2019 в розмірі 12 506,40 грн., з яких 10 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2 006,40 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано довіреність, видану ТОВ «ФК «ЕЙС», позивач уповноважує адвоката Соломка О.В. бути представником ТОВ «ФК «ЕЙС» в будь-яких державних та недержавних органах, організаціях, установах, підприємствах, в тому числі в судових установах і органах примусового виконання судових рішень (а.с.159).
Згідно з п.3.6 договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, копія якого знаходиться в матеріалах справи, сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта.
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 фактичний розрахунок сум судових витрат на професійну правничу допомогу склав 7 000 грн. 00 коп., в тому числі складання позовної заяви – 5 000,00 грн. (2 год.), вивчення матеріалів справи – 1 000,00 грн. (2 год.), підготовка адвокатського запиту – 500,00 грн. (1 год.), підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором – 500,00 грн. (1 год.). 
01.09.2025 між АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» (код ЄДРПОУ 46024635) в особі керуючого Соломка О.В. та ТОВ «ФК «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956) в особі директора Полякова О.В. було укладено Додаткову угоду № 25770914577 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, за умовами якої Адвокатське бюро уповноважене надавати юридичну допомогу щодо захисту прав та інтересів Клієнта у судах усіх інстанцій у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором № 157129379 від 03.05.2019, укладеним із позичальником ОСОБА_1 .
Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги задоволено частково на суму 12 506,40 грн., що становить 46,68% від загальної суми позовних вимог (26 786,40 грн.), у зв`язку з чим понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1 242 гривень 80 копійок, а витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 7 000,00 грн. у сумі 3 267 гривень 60 копійок, тоді як у задоволенні решти судових витрат слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором 12 506,40 грн., з яких 10 500,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2 006,40 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також судові витрати у сумі 1 242 (одна тисяча двісті сорок дві) гривні 80 копійок – судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 267 (три тисячі двісті шістдесят сім) гривень 60 копійок, а всього 17 016 (сімнадцять тисяч шістнадцять) гривень 80 копійок. 
В іншій частині позову – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23 червня 2026 року. 

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд.6, кабінет 13.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя