ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/283/26
Провадження № 2/292/298/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 року с-ще Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Лотуги В.Ф., з участю секретаря судового засідання Володіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2026 року позивач ТОВ "Свеа фінанс" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №8433633 від 30.10.2024 в розмірі 27599 грн. та судовий збір. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.10.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №8433633 шляхом обміну електронними повідомленнями, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 7150 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки – 1 % на день.
ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на його картку № НОМЕР_1 .
10.06.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Свеа фінанс" укладено договір факторингу №01.02-12/25, у відповідності до умов якого позивач набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №8433633 на загальну суму 27599 грн.
Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 27599 грн., з яких по основному боргу - 7150 грн., по відсотках - 7507,50 грн., штраф - 12941,50 грн.
Ухвалою суду від 07.04.2026 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
22.04.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки на підтвердження укладеного договору факторингу не долучено доказів підписання акту прийому-передачі реєстру боржників за формою додатку №2, після чого право вимоги вважається відступленим фактору. Також долучена позивачем до матеріалів справи копія реєстру боржників до договору факторингу №01.02-12/25 від 10.06.2025 за формою додатку №1 не містить в своєму переліку інформацію стосовно ОСОБА_1 як боржника згідно додатку №1 та є невід"ємною частиною договору факторингу №01.02-12/25 від 10.06.2025. Отже, позивачем не доведено поданими доказами обставини того, що ним набуто право вимоги до відповідача на умовах, визначених договором факторингу №01.02-12/25 від 10.06.2025. Крім того, позивачем висунено незаконні вимоги, зокрема, щодо стягнення пені, яка не передбачена кредитним договором, та протиправно в порушення Перехідних положень ЦК України нараховані штрафні санкції. 
Від учасників справи будь-яких заяв та клопотань, в тому числі про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не надходило.
Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку.
За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що 30.10.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №8433633.
Згідно умов договору та паспорту споживчого кредиту, відповідачу надано кредит у розмірі 7150 грн. строком на 360 днів на споживчі (особисті) потреби, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів, стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Знижена процентна ставка - 0,95% в день. Загальні витрати за кредитом за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 25740 грн., загальні витрати за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 25686,38 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 2899,03% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2835,69% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 32890 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 32836,38 грн. 
Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі кредиту - 30.10.2024, кількість днів у розрахунковому періоді - 15, всього 360 днів, чиста сума кредиту - 7150 грн., всього - 32836,38 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 7150 грн., проценти за користування кредитом всього 25686,38 грн., реальна річна процентна ставка -2835,69%, загальна вартість кредиту - 32836,38 грн.
З витягу з листа ТОВ "Пейтек Україна" №20250612-1.1 від 12.06.2025 вбачається, що на підставі договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №04072024-3 від 04.07.2024, від ТОВ "Авентус Україна" 30.10.2024 о 02:36:05 успішно перераховано кошти в сумі 7150 грн. на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 .
10.06.2025 між ТОВ "Авентус Україна" (клієнт) та ТОВ "Свеа фінанс" (фактор) укладено договір факторингу №01.02-12/25, за яким фактор набуває права грошової вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав грошових вимог фінансування у сумі та у строки, встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги (право вимоги), строк виконання зобов"язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов"язання (кредиту) плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов"язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід"ємною частиною цього договору. 
Згідно реєстру боржників та витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №01.02-12/25 від 10.06.2025, складених ТОВ "Свеа фінанс", ТОВ "Авентус Україна" передало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №8433633 від 30.10.2024 на загальну суму - 27599 грн., з них заборгованість по основному боргу - 7150 грн., заборгованість по процентам - 7507,50 грн., штраф - 12941,50 грн. 
Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №10088 від 10.06.2025, ТОВ "Свеа фінанс" сплатило ТОВ "Авентус Україна" за договором факторингу №01.02-12/25 від 10.06.2025, кошти в сумі 2570865,22 грн.
З розрахунку заборгованості за договором №8433633 від 30.10.2024, складеного ТОВ "Авентус Україна", вбачається, що станом на 09.06.2025 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 27599 грн., з них за основним боргом - 7150 грн., за процентами - 7507,50 грн., штраф - 12941,50 грн. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як вбачається зі ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно досліджених судом документі, кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення кредитного договору між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем в електронному вигляді, що відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію". 
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.
За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.
Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.
Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Такі правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу виклала Велика Палата Верховного Суду в постановах від 11 вересня 2018 у справі № 909/968/16, від 31 жовтня 2018 у справі № 465/646/11, від 11 жовтня 2019 у справі № 910/13731/17 та від 10 жовтня 2020 у справі № 638/22396/14-ц.
Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду з позовом, позивач ТОВ "Свеа фінанс" зазначає, що невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань порушує його права, як нового кредитора відповідно до укладеного між ТОВ "Авентус Україна"» та ТОВ "Свеа Фінанс" договору факторингу №01.02-12/25 від 10.06.2025.
Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 02.11.2021 та 18.10.2023 року у справі №905/306/17, для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Позивачем на підтвердження права вимоги до відповідача надано копію договору факторингу № 01.02-12/25 від 10.06.2025 з додатками, копію реєстру боржників від 10.06.2025, витяг з реєстру боржників № 1 до договору факторингу №01.02.-12/25 від 10.06.2025 та копію платіжної інструкції кредитового переказу №10088 від 10.06.2025.
Водночас, згідно п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід"ємною частиною цього договору. 
Суд звертає увагу, що позивачем також на підтвердження факту переходу до нього права вимоги не надано підписаного сторонами та скріпленого їх печатками акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, який згідно п.1.2. договору факторингу підтверджує факт переходу від ТОВ "Авентус Україна" до ТОВ "Свеа фінанс" прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору факторингу.
З урахуванням вимог закону, позивачем не доведено належними та допустимими доказами набуття права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №8433633 від 30.10.2024, а також порушення його прав у зв`язку з невиконанням боржником свого обов`язку з повернення кредитних коштів.
З огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що вимоги позову ТОВ «Свеа фінанс» про стягнення заборгованості є необґрунтованими, непідтвердженими належними доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.
За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа фінанс", знаходиться за адресою: вул.Іллінська, 8, м.Київ, 04070, код ЄДРПОУ - 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя        В. Ф. Лотуга