ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/960/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №709/2113/24 	Шарая Л. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Черкаси :
Черкаський апеляційний суд, в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., 
секретаря Костенко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.07.2024 на перехресті вул. Шевченка-Рильського в с. Мельники сталася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП) за участю транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали технічних ушкоджень.
Відповідно до постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.08.2024 визнано ОСОБА_1 винним у ДТП.
Відповідальність водія «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована, згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/4655105 в ПАТ «НАСК «Оранта». 
З метою розрахунку належного відшкодування, позивач звернувся до судового експерта Кипи С. М., яким було складено висновок № 044/2024 від 16.10.2024. 
Відповідно до результатів проведеної експертизи вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінних складових частин пошкодженого транспортного засобу «Kia Sportage», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 101 458,81 грн. Вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу замінних складових частин пошкодженого транспортного засобу «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_2 , складає 215 677,52 грн. В ході досудового врегулювання спору ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило позивачу 42 641,99 грн.
Різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням складає 114 218,71 грн (215677,52 грн – 101458,81 грн). Позивач вважає, що вказані збитки повинні бути компенсовані за рахунок винуватця ДТП, а саме відповідача ОСОБА_1 . Крім того, з відповідача підлягає до стягнення франшиза у розмірі 2 500,00 грн.
Разом з тим позивач зазначає, що, внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_1 , йому було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу пошкодження транспортного засобу, тяжких вимушених негативних змін у житті і життєвих стосунках з рідними та близькими, зокрема, що найтяжче – погіршення відносин з родиною внаслідок необхідності витрачати кошти із сімейного бюджету на захист власних інтересів, звертатися до суду та захищати протиправно порушені права. Зазначені обставини, в які позивач був поставлений неправомірними діями відповідача та спричинені внаслідок цього психологічні страждання потягли за собою вкрай негативні наслідки для його самопочуття і здоров`я. Тому вважав за необхідне відшкодувати за рахунок винуватця ДТП моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.
За таких обставин, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач у первісній позовній заяві просив стягнути із відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» несплачене страхове відшкодування в розмірі 44 863,42 грн; стягнути із відповідача ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 114 218,71 грн; стягнути із відповідача ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2 500,00 грн; стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн; стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 судові витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 6 500,00 грн та судовий збір у розмірі 2 827,02 грн.
У підготовчому судовому засіданні представник позивача звернувся до суду із заявою про відмову від позовних вимог до ПАТ «НАСК ОРАНТА» та продовження розгляду його позовних вимог до ОСОБА_1 . Ця заява була судом задоволена.
Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : несплачене страхове відшкодування в розмірі 114 218,71 грн; франшизу в розмірі 2 500,00 грн; моральну шкоди в розмірі 5000,00 грн; судовий збір в розмірі 2005,20 грн; витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4 610,45 грн, а всього – 128 334 (сто двадцять вісім тисяч триста тридцять чотири) гривні 36 копійок.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Портянко Є. В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 05.01.2026 експертом Черкаського НДЕКЦ було надано повідомлення про неможливість проведення експертизи, оскільки транспортний засіб «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_2 є відновленим. Отже питання про стягнення завданої шкоди не може розглядатися судом, а повинно розглядатися стягнення понесених витрат на ремонт та відновлення автомобіля, про що наголошувалося представником відповідача. Позивач здійснив ремонт та відновлення автомобіля, але не надав суду та відповідачу квитанції на придбання запчастин до транспортного засобу, договорів про надання послуг щодо ремонту, актів виконаних робіт, квитанцій тощо.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає.
Встановлено, що відповідно до копії постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.08.2024 у справі № 709/1364/24, що набрала законної сили 23.08.2024, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850,00 грн. Згідно даної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні ДТП, що мала місце 30.07.2024 у с. Мельники Золотоніського району Черкаської області за участі транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 6 -7).
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована, згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/4655105 в ПАТ «НАСК «Оранта» (т. 1 а.с. 9).
20.09.2024 представником позивача ОСОБА_3 на адресу ПАТ «НАСК «Оранта» направлено запит, в якому останній просив надати у письмовій формі відповіді на такі питання: «Яка сума страхового відшкодування нарахована вашими спеціалістами?; згідно яких нормативних актів нарахована сума страхового відшкодування? Чи всі документи надані для проведення з вашої сторони належного страхового відшкодування? Коли буде виплата страхового відшкодування?». Додатково представник позивача просив надати звіт про оцінку або висновок експерта, на підставі якого було зараховано суму страхового відшкодування, з метою належного ознайомлення (т. 1 а.с. 27, 28).
У своєму листі від 26.09.2024 про порядок відшкодування шкоди ПАТ «НАСК «Оранта» вказало, що, вивчивши матеріали справи, встановлено, що надані ОСОБА_2 документи не підтверджують настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу та повідомлено, що до надання копії постанови щодо притягнення до відповідальності винної в ДТП особи, у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо здійснення виплати страхового відшкодування. У разі наданні зазначених документів ПАТ «НАСК «Оранта» буде повторно розглянуто питання щодо проведення виплати страхового відшкодування (т. 1 а.с. 37).
02.10.2024 ПАТ «НАСК «Оранта» підготувало листа, в якому повідомило представника позивача, що розглянувши матеріали справи № 24-23-16381, прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 42 641,99 грн (т. 1 а.с. 29). Разом з повідомлення ПАТ «НАСК «Оранта» надало розрахунок страхового відшкодування та страховий акт № ОЦВ-ЗГ-24-23-16381/2 (т. 1 а.с. 29 на звороті - 30).
Цього ж дня ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 42 641,99 грн, що підтверджується випискою по рахунку (т. 1 а.с. 26).
04.10.2024 та 07.10.2024 представником позивача за довіреністю Блізнєцовим Є. А. (т. 1 а.с. 5) були надіслані листи-запрошення на огляд об`єкта дослідження, а саме автомобіля «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта», який мав відбутися 11.10.2024 о 14:00 за адресою: вул. 30 років Перемоги, 2, м. Черкаси (стоянка біля магазину «Делікат») (т. 1 а.с. 10, 11, 12).
16.10.2024 судовим експертом Кипою С. М. складено висновок № 044/2024 за результатами експертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до якого: визначено вартість відновлювального ремонту у розмірі 215 677,52 грн, а також визначено вартість матеріальних збитків заподіяних при ДТП 30.07.2024 власнику автомобіля «Kia Sportage) реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на дату скоєння ДТП, що складає 101 458,81 грн (т. 1 а.с. 13-16).
За проведення експертизи ОСОБА_2 11.10.2024 було сплачено грошові кошти у розмірі 6 500,00 грн (т. 1 а.с. 26 на звороті).
04.11.2024 представником позивача Блізнєцовим Є. А. до ПАТ «НАСК «Оранта» було направлено вимогу, згідно з якою представник позивача просив страхову компанію сплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 90 005,41 грн, що є вартістю ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з урахуванням ПДВ (т. 1 а.с. 31-32).
Крім того, 15.11.2024 представником позивача Блізнєцовим Є. А. до ОСОБА_1 було направлено вимогу, згідно з якої представник позивача просив ОСОБА_1 в добровільному порядку відшкодувати ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодування, в розмірі 114 218,71 грн, з розрахунку: 215 677,52 грн – 101458,81 грн (т. 1 а.с. 33-34, 35).
На виконання мирової угоди від 09.01.2025, затвердженої ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03.02.2025 у справі № 709/2113/24, ПАТ «НАСК «Оранта» 07.02.2025 сплатило позивачу грошові кошти у розмірі 28 685,83 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7739 (т. 1 а.с. 167).
Враховуючи прийняття відмови представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Демиденка В. А. від позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування за якими ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03.06.2025 провадження закрито та яка на підставі постанови Черкаського апеляційного суду від 29.07.2025 залишена без змін, продовжено розгляд цивільної справи у решті позовних вимог за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, а саме: різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 114 218,17 грн, франшизи – 2 500,00 грн, моральної шкоди – 10 000,00 грн, судового збору – 2 377,82 грн та судових витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4 693,00 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на відповідача, як винуватця у ДТП та спричиненні майнової шкоди покладається обов`язок відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу та страховим відшкодуванням, тому, враховуючи наданий стороною позивача висновок експерта, а також наявний у матеріалах справи розрахунок несплаченого страхового відшкодування, який не спростований ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі, у розмірі 114 218,17 грн (215 677,52 грн. - 101 458,81 грн.). Також суд дійшов висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача 2 500,00 грн в якості сплати франшизи, оскільки така була передбачена умовами полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/4655105, однак в добровільному порядку не відшкодована винуватцем ДТП. Щодо моральної шкоди, суд вважав, що достатнім розміром такого відшкодування буде сума 5000,00 грн. 
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.
За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 14 зазначеного Закону страхова сума - у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. Страхові (регламентні) виплати за внутрішнім договором страхування, крім регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ відповідно до пунктів 1-3 і 5 частини першої статті 43 цього Закону, обмежуються страховими сумами, встановленими відповідно до законодавства на день укладення такого договору. Регламентна виплата, що здійснюється МТСБУ відповідно до пунктів 1-3 і 5 частини першої статті 43 цього Закону, обмежується страховими сумами, встановленими відповідно до законодавства на день настання страхового випадку.
Відповідно до ст. 19 зазначеного Закону - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. У разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи.
Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.
Так, відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 988 Цивільного Кодексу України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено ст. 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування" (далі Закон N 85/96-ВР)).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону N 85/96-ВР.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону N 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон N 1961-IV).
Згідно зі статтею 3 Закону N 1961-ІVобов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону N 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IVвиникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.
Так, згідно з висновком судового експерта Кипи С. М. від 16.10.2024 № 044/2024, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Sportage» р.н. НОМЕР_2 буз урахування коефіцієнту зносу визначена у розмірі 215 677,52 грн. Також визначено вартість матеріальних збитків заподіяних позивачу із урахування коефіцієнту зносу - 101 458,81 грн.
Отже, на ПАТ «НАСК Оранта» на підставі полісу ОСЦПВ покладений обов`язок здійснити страхову виплату у розмірі 101 458,81 грн. Натомість, на відповідача, як винуватця у ДТП та спричиненні майнової шкоди покладається обов`язок відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу та страховим відшкодуванням – вартістю відновлювального ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу, оскільки у страховика такого зобов`язання не виникло.
При розгляді справи, страховою компанією було виплачено страхову виплату в повному обсязі, тому позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «НАСК Оранта». 
Проте, залишалася невідшкодованою, у відповідності до висновку експерта, різниця між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, що становить – 114 218, 17 грн, яка має бути відшкодована винуватцем ДТП. 
Посилання скаржника, що позивачем був здійснений ремонт та відновлення транспортного засобу, суд не бере до уваги, оскільки на момент звернення з позовом позивачем наданий висновок експерта із розміром завданої шкоди, яка має бути сплачена потерпілій особі, і той факт що транспортний засіб в ході розгляду справи був відремонтований, не впливає на розмір заподіяної шкоди, встановленої експертизою, яка під сумнів судом не ставиться.
Щодо стягнення з відповідача 2500,00 грн франшизи, слід зазначити наступне.
Відшкодування франшизи при ДТП - це самостійна виплата винуватцем аварії, оскільки страхова компанія покриває збитки лише понад суму франшизи, зазначеної в його полісі ОСЦПВ. Винуватець повинен самостійно відшкодувати потерпілому суму франшизи. Якщо винуватець не виконує це зобов`язання, потерпілий може направити йому претензію або звернутися до суду.
Оскільки винуватцем ДТП вказаний розмір не був сплачений, суд правомірно стягнув з відповідача 2500,00 грн франшизи.
Стягнутий судом першої інстанції розмір моральної шкоди в сумі 5000,00 грн є обґрунтованим та справедливим, оскільки, встановлені судом обставини справи, призвели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав в зв`язку із заподіянням шкоди винними діями відповідача, його майну. Так, в результаті ДТП, транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Позивач вимушений був змінити свій звичний спосіб життя, зокрема, ДТП створила для ОСОБА_2 необхідність їх здійснення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 35, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2026 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 18 травня 2026 року.

Судді: