Справа № 350/352/26
Номер провадження 2/350/487/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 року       селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом -
установив:
І. Стислий виклад позиції позивача
Позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме на індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 24 лютого 2023 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений старостою Петранківського старостинського округу Рожнятівської селищної ради та зареєстрований у реєстрі за №19, відповідно до якого усе належне їй майно та майнові права заповіла позивачці.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після чого відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадкового майна входить індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вона звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак листом від 20.02.2026 №63/02-14 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Належність спадкодавцю спірного нерухомого майна підтверджується випискою з погосподарської книги, а житловий будинок збудований у 1959 році та не є самочинним будівництвом, що підтверджується технічним паспортом.
У зв`язку із неможливістю оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх спадкових прав та просить визнати за нею право власності на спадкове майно в судовому порядку.
ІІ. Позиція сторін у судовому засіданні
Позивачка у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача - Рожнятівської селищної ради - у судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечила.
За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
Ухвалою від 10.03.2026, суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.
13.03.2026 представник відповідача подала клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності у зв`язку з відсутністю заперечень проти позову.
07.04.2026 закрито підготовче провадження.
07.04.2026 позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтримала.
Судом установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). 
24 лютого 2023 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений цього ж дня старостою Петранківського старостинського округу Рожнятівської селищної ради та зареєстрований у реєстрі за №19, відповідно до якого усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, а також усе те майно, яке належатиме їй на день смерті та на яке вона матиме право, заповіла ОСОБА_1 (а.с.7). 
ОСОБА_2 була власником індивідуального (садибного) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги №3, виданою 31.12.2025 за №98-5 Петранківським старостинським округом (а.с.9). 
Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак листом від 20.02.2026 №63/02-14 приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Гошовська С.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а.с.8). 
Отже, судом установлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцем за заповітом є позивачка, яка звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав.
Оформлення спадкових прав позивачки у нотаріальному порядку є неможливим у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. За таких обставин позивачка позбавлена можливості оформити своє право на спадкове майно позасудовим способом та змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.
Таким чином, між сторонами виник цивільно-правовий спір щодо визнання за позивачкою права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, який підлягає вирішенню судом.
IV. Оцінка суду
Вивчивши матеріали справи, дослідивши подані сторонами письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст.ст.1-4 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави та демократичного суспільства, закріплено у Конституції України. Так, статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Крім того, відповідно до положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом.
Відповідно до роз`яснень пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, та чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з положеннями статей 13 та 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін.
Згідно зі статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна має право пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який посвідчує його право власності.
Отже, у випадку коли особа не може реалізувати своє право у позасудовому порядку, зокрема у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, така особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб - спадкоємців.
Згідно зі статтею 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною першою статті 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Таким чином судом установлено, що позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку.
Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.
Дослідивши подані позивачкою докази, суд установив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якої входить індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом після її смерті.
Таким чином, встановлені судом обставини справи та досліджені у їх сукупності докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , а судовий захист у даному випадку є єдиним можливим способом реалізації її спадкових прав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 1-4, 206, 247, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: