Справа № 456/1408/26
Провадження № 1-кп/456/343/2026

В И Р О К 
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

 
30 квітня 2026 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді       ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження № 12026141130000100 від 03.02.2026 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду від 22.01.2026 за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень; 
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

в с т а н о в и в:

Так, ОСОБА_4 , постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3017757 від 10.09.2024, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України за керування транспортним засобом не маючи права керувати таким, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.. Надалі, ОСОБА_4 постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 14.03.2025 (справа №457/365/25, провадження №3/457/176/25), яка набрала законної сили 24.03.2025, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Крім цього, ОСОБА_4 , постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 20.03.2025 (справа №457/416/25, провадження №3/457/188/25), яка набрала законної сили 31.03.2025, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУПАП за керування повторно протягом року транспортним засобом не маючи права керувати таким, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п?ять) років.
Також, ОСОБА_4 , постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 27.03.2025 (справа №457/406/25, провадження №3/457/181/25), яка набрала законної сили 07.04.2025, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за керування повторно протягом року транспортним засобом не маючи права керувати таким, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п?ять) років.
Надалі, ОСОБА_4 постановою Сколівського районного суду Львівської області від 07.08.2025 (справа №453/1161/25, провадження №3/453/532/25), яка набрала законної сили 19.08.2025, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, щодо керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно протягом року, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п?ять) років.
Однак, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, ігноруючи вимоги суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість виконати вищевказані постанови суду, які набрали законної сили та будучи ознайомленим з їх змістом, в порушення вимог ч. 5 ст. 124 та п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, підриваючи авторитет органів правосуддя України, проігнорував вимоги рішень судів, вчинивши дії на перешкоджання судочинству, що виразилось в наступному.
Так, 19.01.2026 близько 14:42 год. ОСОБА_4 керував автомобілем марки «Kia Sorento» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на автодорозі у м. Стрий по вулиці Болехівська, Львівської області, де був зупинений працівниками ВРП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, та під час перевірки правомірності експлуатації транспортного засобу та реєстраційних документів на нього, на законну вимогу поліцейських не пред?явив посвідчення водія, оскільки такого не отримував у встановленому законом порядку та був позбавлений згідно з рішеннями суду права керувати транспортними засобами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненому визнав повністю, дав показання аналогічні фабулі обвинувачення, пояснивши, що йому було відомо про те, що він не отримував посвідчення водія, а в подальшому, ще й був позбавлений права керування транспортними засобами. Проте, незважаючи, на те, що не мав права керування, керував транспортним засобом, та був зупинений працівниками поліції за порушення правил дорожнього руху. Розуміє, що вчинив неправильно, щиро розкаюється у вчиненому та просить суворо його не карати.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, та суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведеною повністю і вважає, що його дії, вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він умисно не виконував постанови суду, що набрали законної сили. 
Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даній справі суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
Також, при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, та правом обвинуваченого на справедливе покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини правопорушення, його наслідки, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 по справі не встановлено.
Пом`якшуючими відповідальність обставинами суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Враховується, що обвинувачений умисно вчинив кримінальне правопорушення, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, посередньо характеризуються по місцю проживання.
Окрім цього, судом встановлено, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.01.2026 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень. При цьому, як вбачається з квитанції, копії яких долучено до матеріалів справи, штраф визначений вищевказаним вироком суду в розмірі 8500 грн. ОСОБА_4 сплачено, відтак останній вважається таким, що відбув покарання, однак його судимість не погашена. 
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, ставлення винного до скоєного, дані про його особу, його молодий вік і конкретні обставини справи, суд визнає можливим призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 1ст. 382 КК України у вигляді штрафу встановленому санкцією частини цієї статті. 
Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд –

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.
Речові докази, а саме:
- відеозапис за 21.03.2025, що знаходиться на DVD-R диску; копії матеріалів справ про адміністративні правопорушення №456/30/24 провадження №3/456/229/2024, матеріали справи № 456/3141/24 провадження 3/456/1607/2024 та матеріали справи № 456/3351/24 провадження № 3/456/229/2024, які долучено до матеріалів справи – залишити при справі.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті. 

Суддя ОСОБА_1