УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/6000/25 Головуючий у 1-й інст. Чорній Р. О. 
Номер провадження №33/4805/438/26
Категорія ч.3 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років. 
На підставі ч.3 ст. 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами приєднано невідбуту частину вказаного виду стягнення, накладеного на ОСОБА_1 постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 19.08.2024, та остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років 21 день. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 26.04.2025 о 03 год 24 хв в м Житомирі по проспекту Незалежності, 128, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - мотоциклом марки Shineray, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. У встановленому законом порядку водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, від проходження якого він відмовився. Зазначені дії, передбачені ч. 1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_2 вчинив, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за вказаною статтею, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ним транспортним засобом, оскільки на момент прибуття працівників поліції мотоцикл знаходився на узбіччі дороги, а він разом із товаришем здійснював його ремонт. При цьому транспортний засіб належить ОСОБА_3 , який і керував ним. Також зазначає, що працівники поліції, перевищуючи свої службові повноваження, застосували до нього спеціальні засоби - кайданки та заходи фізичного впливу, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження та струс головного мозку, що, за його твердженням, підтверджується долученими до апеляційної скарги документами. Крім того, вказує, що у зв`язку з відсутністю доказів керування транспортним засобом він не був зобов`язаний проходити огляд на стан сп`яніння. Зазначає, що просив працівників поліції направити його до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду та фіксації тілесних ушкоджень, однак у цьому йому було відмовлено. Також наголошує, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим, на його думку, порушив вимоги ст. 268 КУпАП.
Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що про розгляд справи належним чином не був повідомлений, зі змістом постанови ознайомився в застосунку «Дія». Копію судового рішення отримав 11.11.2025, після ознайомлення з матеріалами справи (а.с.53). 
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Належним чином повідомлені про місце і час судового засідання ОСОБА_1 та його захисник Семеняка Р.М. до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких клопотань на адресу суду не направляли.
За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.3 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312117 від 26.04.2025 вбачається, що 26.04.2025 о 03 год 24 хв в м Житомирі по проспекту Незалежності, 128, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мотоциклом марки Shineray, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. У встановленому законом порядку водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у найближчому закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився. ОСОБА_1 двічі протягом року притягувався за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до постанови Богунського районного суду м.Житомира від 30.09.2024 та постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2024. ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ч.3 ст.130 КУпАП. Водій відсторонений від керування транспортним засобом (а.с.2-3).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 3 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №312117 від 26.04.2025, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №693479 від 26.04.2025 (а.с.4);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що у  ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.5); 
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «ОМСЦ» ЖОР від 25.04.2025 (а.с.6); 
копіями постанов Корольовського районного суду м.Житомира від 19.08.2024 та Житомирського апеляційного суду від 21.11.2024 у справі №296/6165/24, згідно яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.9-12);
копіями постанов Богунського районного суду м.Житомира від 06.06.2024 та Житомирського апеляційного суду від 30.09.2024 у справі №295/1179/24, згідно яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.13-19);
рапортом т.в.о. заступника командира роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції від 26.04.2025, відповідно до якого 26.04.2025 близько 03 год 24 хв під час несення служби екіпажем «Граніт-151» за порушення ПДР та комендантської години зупинено транспортний засіб мотоцикл марки Shineray, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. У встановленому законом порядку водію запропоновано пройти огляд на місці або у найближчому медичному закладі охорони здоров`я , на що останній відмовився. На ОСОБА_1 складено постанову за ч.4 ст.126 КУпАП, протокол за ч.3 ст.130 КУпАП, водія відсторонено від керування, відповідно до ст.266 КУпАП шляхом залишення транспортного засобу у дозволеному місці, здійснювалася відеофіксація (а.с.20);
диском з відеозаписом події (а.с.21).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. 
На наявному у матеріалах справи відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .
З відеозапису вбачається, що у ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Незважаючи на неодноразові пропозиції працівників поліції та роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду, ОСОБА_1 від його проходження відмовився, чим не виконав вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, повідомлено суть інкримінованого адміністративного правопорушення, а також про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Водночас ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення, ознайомлюватися з матеріалами справи та отримувати копію протоколу про адміністративне правопорушення. Його поведінка під час спілкування з працівниками поліції була конфліктною, а висловлювання та дії свідчили про небажання виконувати законні вимоги поліцейських. 
Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірних дій працівників поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів повністю спростовуються відеозаписом, який є належним і допустимим доказом, оскільки, об`єктивно відтворює обставини, що мають значення для справи. 
Дії працівників поліції відповідали вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735. 
Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також незаконності його зупинки були предметом перевірки суду першої інстанції, який надав їм належну правову оцінку, з якою погоджується й апеляційний суд.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема відеозаписами, дослідженими судом першої інстанції, а тому сумнівів у доведеності цієї обставини в апеляційного суду не виникає.
Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом також підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №693479 від 26.04.2025, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 4 ст. 126, ч. 2 ст. 36 КУпАП. Відомостей про скасування зазначеної постанови матеріали справи не містять.
За таких обставин доводи ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керував ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються наявними у справі доказами.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 просив працівників поліції направити його до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, однак отримав відмову.
Як вбачається з відеозапису, після повідомлення водію про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували йому пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Спочатку ОСОБА_1 висловив згоду на проходження такого огляду, однак надалі своєю поведінкою фактично відмовився від його проходження як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
При цьому з відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 наполягав саме на проходженні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Натомість його висловлювання стосувалися бажання бути доставленим до лікаря для фіксації, за його твердженням, отриманих тілесних ушкоджень.
Доводи апеляційної скарги щодо неправомірних дій працівників поліції, зокрема безпідставного застосування до апелянта спеціального засобу - кайданок, є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та не впливають на правильність висновків суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з досліджених судом відеозаписів, застосування до особи заходів примусу не вплинуло на її можливість усвідомлювати свої дії, спілкуватися з працівниками поліції та приймати рішення щодо проходження огляду на стан сп`яніння.
Долучені до апеляційної скарги медичні документи, зокрема консультаційний висновок спеціаліста №25-85987 від 10.09.2025 та результати магнітно-резонансної томографії головного мозку від 04.09.2025 (а.с.61–63), не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не впливають на правильність його висновків, оскільки не містять даних, які б виключали наявність у діях апелянта складу інкримінованого адміністративного правопорушення. 
Окрім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що розгляд справи відбувся без його участі чим порушено ст. 268КУпАП. 
Проте, матеріалами справи підтверджено, що судом вжито усіх заходів з метою дотримання прав учасників судового процесу, передбачених ст.268 КУпАП. ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, що підтверджується довідками про доставку SMS, телефонограмами (а.с.25-26,27,34,35,45,47). Окрім того, ОСОБА_1 особисто отримував судові повістки, що підтверджено його підписом у списку повідомлених осіб (а.с.43,46), приймав участь у судову засіданні 09.07.2025, надавав пояснення, проте 31.10.2025 в судове засідання не з`явився, на телефоні дзвінки не відповідав (а.с.48). Тому, з огляду на положення ст. 268 КУпАП, яка не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також з метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи, встановлений законом, суд обґрунтовано розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 . Також, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 не був позбавлений права апеляційного оскарження судового рішення, яке реалізував. Під час апеляційного перегляду справи, апеляційним судом забезпечено можливість ОСОБА_1 реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтею 268 КУпАП, та враховані всі доводи апеляційної скарги, які він не зміг висловити в суді першої інстанції, а також оцінені докази, наявні в матеріалах справи.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді на всі доводи висловлені сторонами і дозволяє вищим судам підтверджувати мотиви нижчих судів без повторного викладу їх аргументації (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
При розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП. 
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич