Номер провадження: 22-ц/813/4829/26 
Справа № 947/7253/25
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
представник відповідача – ОСОБА_3 
третя особа – Міжнародний благодійний фонд «Незламна Українська Нація»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Бескровного Я.В., у приміщенні того ж суду,
у цивільний справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи – Міжнародного благодійного фонду «Незламна Українська Нація», про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди,-
установив:
Короткий зміст заяви.
Рішенням суду від 02.10.2025р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Міжнародний благодійний фонд «Незламна Українська Нація» про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди - відмовлено.
Представник відповідача адвокат Возна Ж.А. подала до суду заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат та витрат на правничу допомогу у сумі 25000 грн.
Позивач Сендик проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на недоведеність суми стягнення витрат. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Київського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2025 року заяву адвокат Возна Ж.А. задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на професійну правничу допомогу 15000 грн..
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що судом при винесенні рішення у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, наявність заперечень з боку сторони позивача щодо розміру витрат на правову допомогу, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача частково та стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2025 року – скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу – залишити без задоволення.
В обґрунтування зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, оскільки заявлена представником відповідача сума не відповідає критеріям розумності, співмірності та обґрунтованості, передбаченим статтею 137 ЦПК України.
Так, зі змісту акту виконаних робіт вбачається, що до розрахунку включено оплату за участь у судовому засіданні від 12.08.2025 року, яке фактично не відбулося, що свідчить про безпідставне завищення обсягу виконаних адвокатом робіт. 
При цьому справа не відзначалася значною складністю, а обсяг процесуальних документів, підготовлених представником відповідача, є мінімальним та фактично обмежується складанням одного відзиву на позовну заяву.
Крім того, подані представником відповідача документи не містять визначеного порядку обчислення гонорару адвоката, погодинної ставки, кількості фактично витраченого часу або вартості окремих видів правничої допомоги, що унеможливлює перевірку правильності та обґрунтованості заявленої до стягнення суми. 
Також в акті приймання-передачі виконаних робіт не зазначено, до якого саме договору про надання правничої допомоги він відноситься.
Стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів фактичного понесення витрат, зокрема квитанцій чи інших платіжних документів, які б підтверджували сплату 25 000 грн за правничу допомогу.
За таких обставин додаткове рішення суду ухвалене без належного дослідження доказів та без урахування критеріїв співмірності судових витрат, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Щодо явки сторін.
Сторони з`явились до судового засідання та надали свої пояснення.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Колегією суддів встановлено, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву було зазначено, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача складається із витрат на правничу допомогу та становить 20 тисяч гривень(а.с. 45 зворот).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 02 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи – Міжнародного благодійного фонду «Незламна Українська Нація», про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди - відмовлено.
Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Представником відповідача надано суду договір про надання правової допомоги № 22 від 28.02.2025, укладений між адвокатом Возна Ж.А. та ОСОБА_2 , додаткова угода №1 від 01.03.2025, акт прийому – передачі виконаних робіт від 18.09.2025 та ордер №1168669 (а.с. 187-193).
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.
Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Згідно із п.3 ч.2, ч.8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
У відповідності до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи наявність заперечень з боку сторони позивача щодо розміру витрат на правову допомогу, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, принципу розумності та справедливості, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача частково та стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн..
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки матеріалами справи підтверджується факт надання відповідачу професійної правничої допомоги, а також дотримання представником відповідача порядку та строків подання доказів на підтвердження понесених витрат.
Посилання на те, що справа не була складною, а обсяг виконаних адвокатом робіт є незначним, не можуть бути підставою для повної відмови у компенсації витрат, оскільки суд першої інстанції вже врахував критерії співмірності, розумності та пропорційності витрат, унаслідок чого заявлену суму 25 000 грн було зменшено до 15 000 грн. 
Таким чином, судом фактично надано оцінку доводам позивача щодо завищеного розміру гонорару та здійснено коригування суми відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України.
Твердження скаржника про відсутність погодинного розрахунку, деталізації вартості окремих послуг та невизначеність порядку обчислення гонорару не свідчать про недоведеність витрат, оскільки представником відповідача до суду були надані договір про надання правової допомоги, додаткова угода, акт приймання-передачі виконаних робіт та ордер адвоката, що у сукупності підтверджують обсяг наданих послуг та наявність зобов`язання клієнта щодо їх оплати 25 000 грн., що свідчить про фіксовану вартість послуг.
При цьому чинне законодавство допускає компенсацію не лише фактично сплачених витрат, а й тих, що підлягають сплаті відповідно до умов договору.
Доводи щодо відсутності квитанцій або інших платіжних документів також не спростовують законності додаткового рішення, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду достатнім є підтвердження того, що витрати підлягають сплаті на підставі договору про надання правничої допомоги. 
Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідачем подано усі необхідні документи, передбачені ст. 141 ЦПК України, у встановлений законом строк.
Посилання на окремі недоліки в оформленні акту виконаних робіт або включення до нього відомостей щодо судового засідання, яке не відбулося, не впливають на загальний висновок про фактичне надання адвокатом професійної правничої допомоги у справі та не свідчать про відсутність права відповідача на компенсацію понесених витрат. 
Суд першої інстанції, оцінюючи всі надані докази в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Таким чином, на підставі поданих представником відповідача доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на користь відповідача з похивача.
Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що за таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, відсутні передбачені законом підстави для задоволення апеляційної скарги.
Апеляційний суд зазначає, що представниками відповідача надана професійна правнича допомога, що підтверджується матеріалами справи та результатом розгляду справи, відповідачем надана правнича допомога була оплачена, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог у справі №947/72530/25, відповідач надав усі передбачені законодавством докази для стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у передбачений ч.8 ст. 141 ЦПК України строк, а, у свою чергу, суд першої інстанції, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру та задовольнив клопотання відповідача стягнувши 15 000 грн.
Підстав для відмови у задоволенні такого клопотання не було, так як відповідачем були подані усі передбачені докази у встановлений законодавством строк, тому апеляційна скарга щодо відмови у задоволенні додаткового рішення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги належним чином необґрунтованими, та такими, що вірних висновків суду не спростовують.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду. 

Головуючий суддя       В.В. Кострицький

Судді         М.В. Назарова

Ю.П. Лозко