05.06.26
33/812/251/26
Єдиний унікальний номер судової справи: 487/2118/26
Номер провадження: 33/812/251/26 Головуючий у апеляційному суді: Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О.М.,
за участю: захисника – адвоката Канарського В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Канарського Володимира Сергійовича на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 604066 від 02 березня 2026 року ОСОБА_1 12 лютого 2026 року о 04 год 45 хв керував транспортним засобом Volkswagen Golf реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві, по вул. Генерала Карпенка 53 Г з явними ознаками наркотичного сп?яніння, а саме звужені зіниці ока, що не реагують на світло, тремтіння кінців пальців рук, та поведінка що не відповідає дійсності. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп?яніння в медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР, на що водій погодив я. Згідно висновку лікаря нарколога № 170 від 12 лютого 2026 року, водій перебував в стані наркотичного сп?яніння. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
He погодившись із зазначеною постановою суду, 25 травня 2026 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Канарський В.С. подав через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Також, захисник просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки вважає, що його пропуск відбувся з поважних причин.
Зокрема, як на поважність причин пропуску строку адвокат Канарський В.С. зазначає, що ОСОБА_1 , як на момент складення відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення так і на теперішній час є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, що було відомо як суду, так і уповноваженим особам Національної поліції України. У період з 13 лютого 2026 року і по теперішній час ОСОБА_1 проживає у польових умовах, де заборонено використання мобільного телефону з метою дотримання заходів безпеки. ОСОБА_1 дізнався про постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2026 року лише 23 травня 2026 року отримавши сповіщення у застосунку «Дія».
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Канарський В.С. зазначає, що 12 лютого 2026 року, приблизно о 04.45 год. в м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка, 53Г водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volksvagen Golf» та був зупинений працівниками поліції. На пропозицію працівників поліції поїхати до медичного закладу, з метою проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння ОСОБА_1 погодився. Зі слів ОСОБА_1 весь процес фіксувався на відеозапис нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції. Після проходження огляду, ОСОБА_1 ознайомлено з результатами, згідно яких, останній не перебував у стані наркотичного сп?яніння. Крім того, за відомостями ОСОБА_1 , йому не було повідомлено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
У подальшому, працівники поліції виявили, що ОСОБА_1 рахується як військовослужбовець, що самовільно залишив військову частину, у зв`язку з чим, останнього було доставлено до підрозділу Військової служби правопорядку ЗСУ. За такого на переконання ОСОБА_1 , працівники поліції, розуміючи, що він не зможе забезпечити свою участь у судовому розгляді, сфальсифікували відносно нього матеріали адміністративної справи.
Крім цього, захисник зауважує, що ОСОБА_1 не було роз`ясненого його права відповідно до ст. 268 КУпАП та не було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення. До того ж, було порушено право ОСОБА_1 захист, оскільки суд не вжив будь яких додаткових заходів щодо інформування особи про розгляд відносно нього справи.
Також, адвокат звертає увагу, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства, натомість з матеріалів справи встановлено, що свідки не залучалися. 
Також, всупереч чинному законодавству про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, а саме, акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. 
На підставі викладеного, наявні докази не свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття адміністративного провадження.
Крім цього, 02 червня 2026 року захисником ОСОБА_2 було подано заяву про доповнення апеляційної скарги, в якій він зазначив, що після подання апеляційної скарги встановлено нові обставини, які мають суттєве значення для розгляду справи та зумовили необхідність подання доповнення до апеляційної скарги. 
Так, 01 червня 2026 року ним отримано лист КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 01.06.2026 року № 01-1124 до якого долучено Акт медичного огляду від 12.02.2026 на підставі якого, було видано Висновок від 12.02.2026 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до п. 9 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження. Другий набір ємностей зберігається при температурі мінус 20 °C протягом 90 днів у закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв. Для визначення концентрації алкоголю у другий набір відбирається не менше ніж 20 мл сечі та крові. Для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби у другий набір ємностей відбирається не менше ніж 80 мл сечі та 20 мл крові. 
В той же час, за змістом Акту медичного огляду ОСОБА_1 від 12 лютого 2026 року зразки крові у нього не відбирались для проведення досліджень, а згідно результатів першого дослідження будь яких речовин не виявлено. 
Поряд з цим, при візуальному порівнянні підпису ОСОБА_1 та підписів, які наявні в повідомленні про запрошення до підрозділу патрульної поліції вбачаються суттєві розбіжності, які можуть свідчити про те, що такі підписи виконали невідомі особи. 
Водночас, як зазначалось в апеляційній скарзі, працівники поліції виявили, що ОСОБА_1 рахується як військовослужбовець, що самовільно залишив військову частину, у зв`язку з чим, останнього після проведення огляду було доставлено до підрозділу Військової служби правопорядку ЗСУ. 
Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.03.2026 № 808/6347, ОСОБА_1 12 лютого 2026 року було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім того, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22 лютого 2026 року № 54 ОСОБА_1 з 22 лютого 2026 року зараховано до списків особового складу вказаної військової частини. 
За такого, на думку адвоката, працівники поліції були достовірно обізнані про неможливість ОСОБА_3 прибути для складання протоколу через перебування на військовій службі. А тому, вищевказані обставини свідчать про грубі порушення порядку проведення медичного огляду та досліджень, а також порядку складання адміністративного протоколу.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення захисника - адвоката Канарського В.С. на підтримку клопотання, апеляційний суд вважає, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 11 травня 2026 року Заводським районного судом м. Миколаєва винесено оскаржувану постанову. Під час оголошення постанови ОСОБА_1 присутній не був (а.с.25).
Згідно супровідного листа суду №487/2118/26/8888/2026 від 11 травня 2026 року копію постанови було надіслано на адресу реєстрації ОСОБА_1 , однак відомості про її отримання в матеріалах справи відсутні.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга у даній справі була подана адвокатом Канарським В.С. через систему «Електронний суд» 25 травня 2026 року, тобто з пропуском встановленого ст. 294 КУпАП строку.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку, захисник зазначав, що ОСОБА_1 , як на момент складення відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення так і на теперішній час є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України.
У період з 13 лютого 2026 року і по теперішній час ОСОБА_1 проживає у польових умовах, де заборонено використання мобільного телефону з метою дотримання заходів безпеки. Про наявність оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався лише 23 травня 2026 року отримавши сповіщення у застосунку «Дія».
Доводи клопотання про поновлення строку матеріалами справи не спростовано.
За такого, з точки зору дотримання права на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції ОСОБА_1 був пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
Відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши захисника ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України ( ст. 246 КУпАП).
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).
Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.
Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.
З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі з огляду на таке.
За положеннями пункту 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2, 4, 6 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2026 року о 04 год 45 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп?яніння, а саме звужені зіниці ока, що не реагують на світло, тремтіння кінців пальців рук, та поведінка що не відповідає дійсності. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп?яніння в медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР, на що водій погодив я. Згідно висновку лікаря нарколога № 170 від 12 лютого 2026 року, водій перебував в стані наркотичного сп?яніння. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).
До протоколу додано Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 170 від 12 лютого 2026 року, складений лікарем КНП «МОЦПЗ» МОР. У висновку зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп?яніння (метадон) (а.с.5).
До того ж до протоколу долучено диск, який містить відеозапис з боді камери працівника поліції. Переглянувши відеозапис, судом встановлено, що працівники поліції наздогнали транспортний засіб Volkswagen Golf реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався містом в комендантську годину. Особу водія було встановлено як ОСОБА_1 . Під час спілкування працівників поліції з водієм було встановлено наявність ознак наркотичного сп?яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає дійсності. У зв`язку з чим, водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп?яніння в медичному закладі – КНП МОЦПЗ МОР, на що водій погодився. Прибувши до вказаного медичного закладу, водій ОСОБА_1 був оглянутий лікарем наркологом та пройшов тестування на вміст наркотичних речовин. Крім цього, лікарем було повідомлено водія та працівників поліції про те, що зразок біологічного середовища також буде використаний для проведення лабораторного дослідження з метою підтвердження діагнозу та після надходження результату з лабораторії буде складено медичний висновок. До того ж, працівник поліції роз`яснив водію, про те, що після отримання висновку з медичного закладу про стан сп?яніння, водія буде повідомлено по його зміст. Більш того, працівником поліції було виписано повідомлення про запрошення ОСОБА_1 02 березня 2026 року о 09-00 год до підрозділу патрульної поліції (а.с.6).
Апеляційний суд враховує, що обставини фабули адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом.
Вказаний відеозапис є одним із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення, на якому зафіксована подія правопорушення, який суд оцінює в сукупності з іншими долученими до протоколу доказами, які досліджені судом, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказані докази свідчать про те, що водій ОСОБА_1 12 лютого 2026 року о 04 год 45 хв керував транспортним засобом Volkswagen Golf реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві, по вул. Генерала Карпенка, 53 Г в стані наркотичного сп`яніння.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з керуванням транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.
При накладенні стягнення на водія, визначенні його виду та розміру, судом першої інстанції дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені статтею 33 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп?яніння, оскільки пройшовши огляд на стан наркотичного сп?яніння, лікар його повідомив, що наркотичних речовин не виявлено, апеляційний суд до уваги не бере, з огляду на встановлені на встановлені обставини та наявні в матеріалах справи докази.
До того ж, згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (надалі – Інструкція № 1452/735) огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини.
Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.
Так, з відеозапису, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 був доставлений в медичний заклад - КНП МОЦПЗ МОР з метою проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння. Огляд проводився лікарем наркологом у відповідності до вимог вищевказаної інструкції. Зокрема відеозапис фіксує надання ОСОБА_1 зразка біологічного середовища - сечі для проведення дослідження. При цьому, лікар попередив водія, що для проведення дослідження необхідна більша кількість матеріалу, на що водій відповів, що надати більше не може через фізіологічну особливість. Провівши тестування, лікар повідомив ОСОБА_1 , що тестування закінчилось негативним результатом, але оскільки він має об`єктивні сумніви в цьому, повідомив, що біологічне середовище буде передано в лабораторію для проведення підтверджуючого дослідження. Також, ОСОБА_1 підписав заяву про свою згоду на проведення дослідження без контрольного зразка біологічного матеріалу ( 01 хв. 03 с відеозапису) та поставив свій підпис на опечатаній ємності.
Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_1 – адвокат Канарський В.С. просив долучити до матеріалів справи АКТ медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 170 від 12 лютого 2026 року, який він отримав на запит від КНП МОЦПЗ МОР.
Як вбачається зі змісту даного Акту, для проведення дослідження ОСОБА_1 було надано 30 мл сечі. Результат тестування – негативний, результат лабораторного дослідження: виявлений метадон. Заключний діагноз: гостра метадонова інтоксикація неускладнена.
Також, не заслуговують на увагу через невірне тлумачення Інструкції 1452/735 твердження захисника про порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп?яніння, оскільки у ОСОБА_4 не був відібраний зразок крові у кількості 20 мл.
Відповідно до п. 9 Розділу ІІІ Інструкції 1452/735 зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження.
Другий набір ємностей зберігається при температурі мінус 20 °C протягом 90 днів у закладах охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв.
Для визначення концентрації алкоголю у другий набір відбирається не менше ніж 20 мл сечі та крові.
Для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби у другий набір ємностей відбирається не менше ніж 80 мл сечі та 20 мл крові.
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (пункт 11 Інструкції).
Також, вказаною Інструкцією передбачено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (пункт 12 Інструкції).
За такого, оскільки для проведення дослідження ОСОБА_1 був наданий біологічний матеріал у вигляді сечі, що є самостійнім предметом дослідження, у лікаря був відсутній обов`язок також відібрати зразок крові у ОСОБА_1 . 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, про що свідчить відсутність в матеріалах справи відповідного документа встановленої форми, суд оцінює критично, з огляду на підтверджене відеозаписом попередження працівника поліції водія ОСОБА_1 про заборону подальшого керування транспортним засобом. 
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не було повідомлено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованим, оскільки матеріали справи містять копію повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, в якому міститься підпис ОСОБА_1 (а.с.6). 
Разом з цим, суд не бере до уваги твердження захисника про те, що підпис у вказаному повідомленні не належить ОСОБА_1 , через відсутність належним та допустимих доказів з цього приводу.
До того ж, відеозапис, наявний в матеріалах справи фіксує момент ознайомлення ОСОБА_1 з вказаним повідомленням та підпис його останнім (01 хв 27 с).
Також, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо фальсифікації працівниками поліції матеріалів адміністративної справи, оскільки матеріали справи таких доказів не містять.
Апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п.43) та 2Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 додержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Канарського Володимира Сергійовича залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.В. Крамаренко