ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2026 р. Справа№ 910/14980/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Шаратова Ю.А.
суддів: Скрипки І.М. 
Бестаченко О.Л. 

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЛІЗИНГ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14980/25
за результатами розгляду апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни
на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 (повний текст складено 02.03.2026)
у справі № 910/14980/25 (суддя Ващенко Т.М.) 
за позовом Фізичної особи-підприємця Тіхонової Світлани Андріївни 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ексімлізинг" 
про визнання недійсним положення Загальних умов до Договору фінансового лізингу № 1218-ЛД від 29.01.2024 та стягнення компенсації

в с т а н о в и в:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі № 910/14980/25 - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 у справі № 910/14980/25 - залишено без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на скаржника. 
Справу повернуто до суду першої інстанції.
12.05.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14980/25 (вх. № 09.1-11/1713/26), в якій товариство просило суд:
- стягнути з Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімлізинг» (код ЄДРПОУ 34492788, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Короленківська, будинок 3, офіс 704) витрати на професійну правничу допомогу, що понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 70 000,00 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 12.05.2026 заяву передано колегії у складі: головуючий суддя Шаратов Ю.А., судді Скрипка І.М., Бестаченко О.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЛІЗИНГ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14980/25 від 12.05.2026 (вх. № 09.1-11/1713/26).
Постановлено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЛІЗИНГ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14980/25 від 12.05.2026 (вх. № 09.1-11/1713/26) здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Запропоновано позивачу надати свої заперечення щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЛІЗИНГ» про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14980/25 від 12.05.2026 (вх. № 09.1-11/1713/26).
22.05.2026 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення ФОП Тіхонової С.А. на клопотання (заяву) (вх. № 09.13/12503/26) в яких просила:
- застосувати положення ч. 9 ст. 129 ГПК України та повністю відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Ексімлізинг" у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 70 000,00 грн. За твердженням ФОП Тіхонової С.А. спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки ТОВ «Ексімлізинг» як фінансова установа застосувало непрозору практику: розміщення мінливих "Загальних умов" на сайті без фіксації згоди клієнта на конкретну редакцію за допомогою електронного підпису.
- виключно як альтернативний спосіб захисту прав позивача, разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для часткового відшкодування таких витрат, застосувати ч. 5 ст. 126 ГПК України та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до мінімального співмірного розміру, який не може перевищувати 2 000,00 грн.
ФОП Тіхонова С.А. зазначає, що заявлення адвокатом, який вів справу з першого дня, 16 годин на просте прочитання апеляційної скарги та 36 годин на компіляцію вже сформованої позиції свідчить про наміри збільшити суму відшкодування всупереч дійсним витратам часу.
Також ФОП Тіхонова С.А. зазначає, що витрачання 52 годин на написання одного документа досвідченим адвокатом у справі, яка не містить експертиз чи нових доказів, не відповідає критерію неминучості.
Відповідно до частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Судом встановлені наступні обставини.
20.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСІМЛІЗИНГ» та адвокатом Корнієнко Лесею Василівною було укладено Договір про надання правничої допомоги (далі - Договір від 20.12.2025).
Відповідно до пункту 1.1 Договору від 20.12.2025 клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором правову допомогу у справі № 910/14980/25, що перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва за позовом Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімлізинг» про визнання недійсним положення Загальних умов до Договору фінансового лізингу № 1218-ЛД від 29.01.2024 та стягнення компенсації.
Згідно із пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Договору від 20.12.2025 за надання послуг клієнт сплачує адвокату відповідно до умов цього договору гонорар в сумі 100 000,00 грн протягом 5-ти календарних днів з дня ухвалення судового рішення у справі № 910/14980/25, що перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва. Оплата послуг здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів клієнтом на поточний рахунок адвоката. Підставою для сплати послуг адвоката є акт наданих послуг, підписаний сторонами.
05.02.2026 між ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» та адвокатом Корнієнко Л.В. було укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 20.12.2025, згідно із якою сторони домовились викласти пункт 3.1 розділу « 3. Гонорар та порядок його оплати» договору в наступній редакції:
« 3.1 За надання послуг клієнт сплачує адвокату відповідно до умов цього договору гонорар в сумі 70 000,00 (сімдесят тисяч гривень) 00 копійок» протягом 5-ти календарних днів з дня ухвалення судового рішення у справі № 910/14980/25, що перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва».
08.04.2026 між ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» та адвокатом Корнієнко Л.В. було укладено Додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги від 20.12.2025, згідно із якою сторони домовились доповнити розділ « 1. Предмет договору» пунктом 1.2 в наступній редакції:
« 1.2 клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати в обсязі та на умовах, передбачених цим договором правову допомогу по справі № 910/14980/25, що перебуває в провадженні Північного апеляційного господарського суду за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 ухваленого за позовом Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімлізинг» про визнання недійсним положення Загальних умов до Договору фінансового лізингу № 1218-ЛД від 29.01.2024 та стягнення компенсації».
Також сторони домовились доповнити пункт 3.1 розділу « 3. Гонорар та порядок його оплати» пунктом 3.1.1 в наступній редакції:
« 3.1.1 За надання послуг адвокатом клієнту по справі № 910/14980/25, що перебуває в провадженні Північного апеляційного господарського суду за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 клієнт сплачує адвокату грошові кошти в сумі 70 000,00 (сімдесят тисяч гривень) 00 копійок відповідно до умов договору».
До заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/14980/25 заявником додано платіжну інструкцію в національній валюті від 16.04.2026 № 1029 на загальну суму 70 000,00 грн та Акт прийому-передачі наданих послуг від 14.04.2026 за Договором про надання правничої допомоги від 20.12.2025, згідно із яким:
- ознайомлення з апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 ухваленого за позовом Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімлізинг» про визнання недійсним положення Загальних умов до Договору фінансового лізингу № 1218-ЛД віл 29.01.2024 та стягнення компенсації по справі № 910/14980/25, що перебуває в провадженні Північного апеляційного господарського суду. Дослідження правових висновків Верховного Суду, що підлягають застосуванню у даних правовідносинах між учасниками справи та формування правової позиції клієнта у вказаній судовій справі - 16 годин, вартістю 24 000,00 грн;
- підготовка (складення) відзиву ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» на аплеяційну скаргу Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 по справі № 910/14980/25 - 36 годин, вартістю 45 000,00 грн.

Норми права які підлягають застосуванню та оцінка аргументів учасників справи.
Щодо доводу апелянта про застосування положення ч. 9 ст. 129 ГПК України, слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, на які посилається скаржник в касаційній скарзі.
Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною, між тим процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. Зміст вказаної норми свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб, при цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 923/843/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 суд також зазначив, що процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим.
Отже, застосовуючи норми частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України про покладення на сторону судових витрат незалежно від результатів вирішення спору, якщо він виник внаслідок її неправильних дій, суд повинен належним чином мотивувати, в чому саме полягають такі дії.
Апелянт обґрунтовує свою вимогу про застосування частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України тим, що на його думку, спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки ТОВ «Ексімлізинг» як фінансова установа застосувало непрозору практику: розміщення мінливих "Загальних умов" на сайті без фіксації згоди клієнта на конкретну редакцію за допомогою електронного підпису.
Проте, вказані обставини на які посилається ФОП Тіхонова С.А. не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги у постанові Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 у цій справі було відхилено довід апелянта про необізнаність із Загальними умовами чинними на момент укладення договору, оскільки це спростовується змістом пунктів 9.6 та 12.1 підписаної ним Індивідуальної частини Договору фінансового лізингу від 29.01.2024 № 1218-ЛД. У яких міститься твердження про підтвердження Лізингоодержувача про отримання ним свого примірнику Загальних Умов та ознайомлення з усіма умовами, викладеними у вказаних документах.
Отже у даному випадку у суду відсутні підстави для застосування норм частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 

Щодо витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ».
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За приписами статті 14 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Стороною в договорі про надання правової допомоги є Адвокатське бюро. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Колегія суддів враховує висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, згідно із якими у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Відповідно до частини першої статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 916/15357/17.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи фактичні обставини даної справи, її незначну складність, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів вважає розмір заявлених відповідачем витрат на правову допомогу в сумі 70 000,00 грн неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), предметом позову та значенням справи для сторін, а покладення на позивача всіх заявлених відповідачем витрат не відповідає критеріям розумності, реальності та необхідності таких витрат.
Колегія суддів виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи вважає, що співмірним зі складністю справи є достатнім час, зокрема:
1) 1 500,00 грн - 1 година, ознайомлення з апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 ухваленого за позовом Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімлізинг» про визнання недійсним положення Загальних умов до Договору фінансового лізингу № 1218-ЛД від 29.01.2024 та стягнення компенсації по справі № 910/14980/25, що перебуває в провадженні Північного апеляційного господарського суду. Дослідження правових висновків Верховного Суду, що підлягають застосуванню у даних правовідносинах між учасниками справи та формування правової позиції клієнта у вказаній судовій справі;
2) 3 500,00 грн. - 3 години, підготовка (складення) відзиву ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» на аплеяційну скаргу Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 по справі № 910/14980/25.
При цьому, як вбачається з розрахунків відповідача максимальна вартість години надання правової допомоги адвокатом складає - 1 500,00 грн (24 000,00 / 16 год. = 1 500,00), а мінімальна вартість складає 1 277,78 грн (46 000,00 / 36 = 1 277,78).
Колегія суддів враховує завдання господарського судочинства, особливості предмету спору, нескладність справи, значення розгляду справи для сторін, ціну позову, невеликий обсяг матеріалів справи, кількість підготовлених адвокатом процесуальних документів, та вважає за можливе зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ЕКСІМЛІЗИНГ» до 6 000,00 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 232, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Тіхонової Світлани Андріївни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімлізинг» (код ЄДРПОУ 34492788, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Короленківська, будинок 3, офіс 704) витрати на професійну правничу допомогу, що понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
2. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 ГПК України. 

Головуючий суддя Ю.А. Шаратов 

Судді І.М. Скрипка

О.Л. Бестаченко