П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/7055/25	
Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В., 
Казанчук Г.П. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 2.01.2025р. №121130004830 про відмову у призначенні пенсії за віком достроково;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 27.12.2024р.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком достроково, проте пенсійний орган у задоволенні вказаної заяви відмовив, оскільки довідка Лисичанського міського центру зайнятості від 24.10.2024р. не містить інформацію про отримання допомоги по безробіттю, клопотання на достроковий вихід на пенсію від 1.10.2024р. Лисичанського міського центру зайнятості видане на бланку установи, де зазначена адреса – «вул. Сосюри, 273 м. Лисичанськ Луганська область, 93100», що є окупованою територією і відрізняється від адреси в довідці. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.03.2024р. про фактичне місце проживання не містить інформації про назву населеного пункту з 13.08.2024р. по 1.10.2024р., відсутні підстави видачі та відсутні дані по БСВ в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та зазначена адреса Лисичанського міського центру зайнятості – м. Лисичанськ, пр. Перемоги 177. Позивачка зазначає, що відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено лише неправдиві, беззмістовні та необґрунтовані посилання на неіснуючі обставини, які не мають відношення до процесу розгляду поданої заяви про призначення пенсії, та не містять передбачених законом підстав для прийняття такого рішення.
Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 2.01.2025р. за №121130004830 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком достроково.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27.12.2024р., з урахуванням висновків суду.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Миколаївській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган протиправно відмовив позивачці у призначенні дострокової пенсії за віком, оскільки останньою було надано достатньо доказів для призначення такої пенсії.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду справи, що 27.12.2024р. позивачка звернулась із заявою до пенсійного органу про призначення дострокової пенсії за віком. 
Проте, рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 2.01.2025р. за №121130004830 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком, оскільки не набула статусу особи, передбаченого п.6 ч.1 ст.115 Закону №1058. Страховий стаж позивачки склав 40 років 0 місяців 24 дні (до страхового стажу зараховано всі періоди роботи).
Позивачка вважаючи вказані дії пенсійного органу протиправними, звернулась в суд із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами п. 6) ч. 1 ст. 115 розділу ХІV-І ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. за №1058-IV (надалі - Закон №1058) визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають особи, трудовий договір з якими розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці, у тому числі з ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників, яким на день звільнення залишилось не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058, за умови їх реєстрації у державній службі зайнятості та відсутності підходящої для них роботи, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі. 
Положеннями ст.49 ЗУ «Про зайнятість населення» від 5.07.2012р. №5067-VІ встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають особи, за умови їх реєстрації протягом 30 календарних днів з дати звільнення у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності протягом семи календарних днів підходящої для них роботи.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що умовою для дострокового виходу на пенсію особам у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, яким на день звільнення залишилось не більше ніж півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058, є їх реєстрації протягом 30 календарних днів з дати звільнення у територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності протягом семи календарних днів підходящої для них роботи та якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі.
За правилами ч.1 ст.26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017р. Починаючи з 1 січня 2018р. право на призначення пенсії за віком після осягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024р. по 31 грудня 2024р. - не менше 31 року.
Як вбачається із матеріалів справи, що вік позивачки на дату звернення із заявою про призначення дострокової пенсії становив 59 років 04 місяці. Страховий стаж становить 40 років 0 місяців 24 дні.
Судовою колегією встановлено, що підставою для відмови у призначенні пенсії достроково стали такі обставини: 
- не можливо врахувати дані довідки від 24.10.2024р., виданої Лисичанським міським центром зайнятості про перебування на обліку з 13.08.2024р. по 1.10.2024р., оскільки відсутні підстави видачі довідки та відсутні відомості по БСВ в реєстрі зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування); 
- клопотання на достроковий вихід на пенсію від 1.10.2024р., видане на бланку Лисичанського МЦЗ Луганського обласного центру зайнятості, із зазначенням адреси: вул. Сосюри, 273, м.Лисичанськ, Луганська область. 93100, в той час, як згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, м. Лисичанськ — територія України, з 3.07.2022р. тимчасово окупована російською федерацією. Водночас, адреси Лисичанського МЦЗ, зазначені в вищевказаних документах, не співпадають. Інформація про діяльність та місцезнаходження установи служби центра зайнятості на теперішній час, не надавалась; - надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 26.03.2024р. про фактичне місце проживання/перебування не містить інформації про назву населеного пункту (зазначено лише район Шевченківський, вул. Героїв Сталінграду, буд. 5).
Що стосується посилань пенсійного органу про неможливість врахувати довідку Лисичанського міськовго центру зайнятості, оскільки відсутні відомості по БСВ в реєстрі зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то судова колегія зазначає, що відповідно до Витягу з Реєстру застрахованих осіб від 16.10.2024р. відображені дані про страховий стаж позивачки, зокрема відомості по БСВ. 
Посилання пенсійного органу на те, що надана позивачкою довідка про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи не містить інформації про назву населеного пункту, то судова колегія вважає такі посилання необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано доказів подання зазначеної довідки та не зазначено необхідність обов`язкової її подачі згідно переліку документів, що долучаються до заяви про призначення пенсії за віком. 
Що стосується посилань пенсійного органу на те, що клопотання про достроковий вихід на пенсію видане на бланку Лисичанського МЦЗ Луганського обласного центру зайнятості, в якому не співпадає адреса, то судова колегія також вважає необґрунтованими, оскільки витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу. Неможливість пенсійного органу скористатись правом на перевірку таких документів не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на соціальний захист та пенсійне забезпечення.
Як вбачається із матеріалів справи, що пенсійний орган у своєму рішенні від 2.01.2025р. визначено, що вік позивачки становить 59 років 04 місяці (не більше 1,5 роки до досягнення пенсійного віку), страховий стаж становить 40 років 00 місяців 24 дні. З урахуванням зазначеного, підстави для відмови ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком були відсутні.
Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський 

Судді: О.В. Єщенко 

Г.П. Казанчук