Справа № 459/1254/26 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В. Провадження № 33/811/999/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., при секретарі Мельник А-В.П. з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Бруха А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Бруха А.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шептицького міського суду Львівської області від 27 травня 2026 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком у 3 (три) роки.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 655,60 грн.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 , який 14.12.2025 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується постановою Шептицького міського суду Львівської області від 19.01.2026, 19.03.2026, о 12:41 год., у м. Шептицькому на вул. Мазепи, 2, керував автомобілем «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції захисник Брух А.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Шептицького міського суду Львівської області від 27 травня 2026 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.
Зазначає, що у ОСОБА_1 не було виявлено ознак сп`яніння, що підтверджується відеозаписом, поліцейські не висловлювали пропозиції про проходження огляду в медичному закладі.
Звертає увагу на те, що поліцейські не здійснювали попередній огляд ОСОБА_1 на наявність ознак наркотичного сп`яніння. 
Наголошує, що ОСОБА_1 сам пропонував прослідувати в медичний заклад на огляд, однак поліцейський повідомив, що не має потреби, оскільки вже складено протокол.
Захисник вказує, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від огляду, наявності ознак наркотичного сп`яніння, та дотримання поліцейським процедури проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.
Наявний у матеріалах справи відеозапис не є безперервним, а протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП є ідентичним протоколу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є переписаним, що не заперечували самі працівники поліції, що залишилось поза увагою судді першої інстанції.
Лінкін Є.М., захисник Брух А.О., які брали участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримали, просили її задоволити. 
Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Бруха А.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у випадку невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, пройти такий огляд.
Відповідно до ст. 2, 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З протоколу серії ЕПР1№ 618877 від 19.03.202 (а.с. 1) вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: звуженні зіниці очей, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
З огляду на наведені ознаки, у поліцейського виникли підстави вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння незалежно від факту перебування особи у такому стані.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду, а працівники поліції не пропонували йому пройти такий в медичному закладі, спростовується наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду вже після складання протоколу.
Крім того апеляційний суд враховує пояснення поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були допитані в суді першої інстанції.
Поліцейський ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснив, що 19.03.2026 він зупинив транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 . В ході спілкування в останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук та звужені зіниці очей, у зв`язку з чим йому було запропоновано проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження огляду у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився, наслідки такої відмови йому було роз`яснено. Вказав, що вівся відеозапис події на боді-камеру, чому залишив таку у службовому автомобілі, не пригадує.
Поліцейський ОСОБА_3 , в суді першої інстанції пояснив, що він та ОСОБА_2 , 19.03.2026 зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 . Під час спілкування із водієм, який поводився агресивно, у нього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, тому йому було запропоновано пройти огляд у найближчому медичному закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 категорично відмовився. Подія фіксувалася нагрудними камерами поліцейських. Зазначив, що у його боді-камери розрядився акумулятор, тому відеозапис із такої не зберігся.
Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції про доведеність відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає здобуті у справі докази є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 та у ході апеляційного розгляду апеляційним судом не отримано даних, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції та невідповідність їх дій вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчиненого повторно протягом року за ч. 2 ст. 130 КУпАП та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпційфакту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Шептицького міського суду Львівської області від 27 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Бруха А.О. в інтересах останнього – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду   Т.М. Урдюк