ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року	справа № 380/8074/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, 
у с т а н о в и в :
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, буд., 3 м. Львів, 79007) з вимогами:
- Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.04.2025 № 1560 «Про порушення службової дисципліни та застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Львівській області» в частині застосування до старшого ДОП СДОП ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0062172) (на якого відповідно до наказів ГУНП у Львівській області від 05.11.2024 № 728 о/с та 03.02.2025 № 63 о/с, покладено тимчасове виконання обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області) дисциплінарного стягнення – звільнення зі служби в поліції та відповідно до п. 2 розділу ІУ Положення № 24 «Про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції у Львівській області» встановлення визначеної згідно рекомендованих розмірів грошового забезпечення щомісячної премії на 1% за квітень місяць 2025 року (пункт 1 наказу) та в частині уповноваження начальника УФЗБО – головного бухгалтера ГУНП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 уповноважено вжити заходів щодо встановлення визначеного розміру премії за квітень місяць 2025 року старшому ДОП СДОП ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_1 (0062172), у відповідності до п. 1 даного наказу (пункт 6 наказу);
- Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 08.04.2025 № 266 о/с «Про особовий склад» про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0062172) за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію»;
- Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області з 09.04.2025;
- Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (ЄДРПОУ 40108833) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу починаючи з 09 квітня 2025 року по день ухвалення судового рішення про поновлення на роботі.
- Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані накази є протиправними та упередженими. Вказує, що основною підставою для його звільнення стало твердження дисциплінарної комісії про нібито керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ДТП 19.03.2025. Проте постановою Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2025 у справі № 462/2146/25 провадження про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, що свідчить про недоведеність його вини. Також представники позивача зазначили, що відповідач порушив процедуру, безпідставно призначивши службове розслідування всупереч ч. 5 ст. 14 Дисциплінарного статуту, та незаконно вийшов за його межі, дослідивши 7 епізодів розгляду звернень громадян за 2024 рік, які не слугували підставою для призначення розслідування. Позивач наголошує на порушенні принципу пропорційності, оскільки він має на утриманні трьох малолітніх дітей та не мав діючих дисциплінарних стягнень. Вважає, що позивачем не вчинено грубого порушення службової дисципліни, у зв`язку з чим він звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою від 28.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без виклику сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№40083 від 14.05.2025) в якому проти позову заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що службове розслідування було призначено правомірно на підставі рапорту працівника УГІ ГУНП від 19.03.2025 № Рп-164, а не самих адмінматеріалів, тому норми ч. 5 ст. 14 Статуту не порушено. Матеріалами службового розслідування (зокрема, відеозаписами з бодікамер працівників УПП та показниками приладу «Драгер» — 1,4 проміле) підтверджено, що позивач став учасником ДТП, зняв номерні знаки, втік з місця події з метою уникнення відповідальності та намагався ввести колег в оману.
Відповідач акцентує увагу на тому, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність є самостійними видами юридичної відповідальності, а тому закриття справи в суді за КУпАП не спростовує наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, який повністю дискредитує звання поліцейського перед суспільством в умах воєнного стану. Дослідження епізодів розгляду звернень громадян проводилося законно в межах вивчення характеристик особи поліцейського згідно з Порядком № 893. Просив відмовити у задоволенні позову.
Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№44663 від 29.05.2025).
Від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№45757 від 03.06.2025).
Ухвалою від 17.07.2025 клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження задоволено.
Від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№71999 від 08.09.2025).
Від відповідача на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№78594 від 01.10.2025).
Ухвалою від 08.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду справи по суті.
Від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№23461 від 23.03.2026 та вх.№31487 від 16.04.2026 та вх. №44645 від 26.05.2026).
Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 працював на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Львівського районного управлення поліції № 1 ГУНП.
19 березня 2025 року до ГУНП у Львівській області надійшов рапорт працівника Управління головної інспекції (далі – УГІ) ГУНП у Львівській області (від 19.03.2025 № Рп - 164), з приводу ДТП без травмованих та складання адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП відносно поліцейського ГУНП у Львівській області (ІКС ІПНП від 19.03.2025 № 6205 УПП у Львівській області ДПП НП України). Зі змісту вищевказаного рапорту вбачається, що 19.03.2025 по вул. Залізнична, 21 у м. Львові старший дільничний офіцер поліції Сектору дільничних офіцерів поліції (далі – СДОП) Відділу превенції (далі – ВП) Львівського районного управління поліції № 1 (далі Львівського РУП № 1) (який перебуває на посаді т.в.о. начальника Сектору реагування патрульної поліції (далі – СРПП) Львівського районного управління поліції № 2 (далі – Львівського РУП № 2)) ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 будучи неуважним, не вибрав безпечну швидкість руху та не дотримавшись безпечної дистанції допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_3 2005 р.н. відповідно, автомобіль останнього за інерцією руху допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням гр. ОСОБА_4 1973 р.н., який рухався попереду. У подальшому, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_1 здійснив з`їзд з місця події та був затриманий поліцейськими Управління патрульної поліції (далі – УПП) у Львівській області по вул. Широка, 70 у м. Львові. В подальшому, під час спілкування з поліцейськими УПП у Львівській області у капітана поліції ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest - 6810», результат - 1,4 проміле (тест № 171). Внаслідок ДТП потерпілих не було, відносно капітана поліції ОСОБА_1 працівниками УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - ДПП НП України) складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП серії ЕПР1 № 275999, за ст. 122 - 4 КУпАП серії ЕПР1 № 276018 та за ч.1 ст. 130 КупАП серії ЕПР1 № 276030.
Крім цього, з приводу вищевказаної події з Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - ЛУ ДВБ НП України) до ГУНП у Львівській області надійшло подання № 20276-2025 від 20.03.2025 «Про можливі неправомірні дії працівника ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області».
Наказом ГУНП у Львівській області № 1296 від 20.03.2025 за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП у Львівській області призначено службове розслідування у формі письмового провадження.
Під час службового розслідування дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що відомості, що стали підставою для призначення та проведення службового розслідування слід вважати такими, що знайшли своє підтвердження.
01.04.2025 затверджено Висновок службового розслідування з приводу можливого порушення службової дисципліни зі сторони окремих працівників ГУНП у Львівській області.
Наказом ГУНП у Львівській області від 03.04.2025 № 1560 «Про порушення службової дисципліни та застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема невиконання вимог вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 3, 4, 6, 11, 13, 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, вимог статті 38 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 1, 2, 5 пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ та абзацу 1 пункту 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1.1., 1.4 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.04.2023 № 1470 «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», вимог пунктів 2, 5 Розділу ІV «Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України», затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 № 930 та статті 7 Закону України «Про звернення громадян», на підставі пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до старшого дільничного офіцера поліції СДОП ВП Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 було застосоване дисциплінарне стягнення – звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУНП у Львівській області № 266 о/с від 08.04.2025 ОСОБА_1 звільнено зі служби з поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
З наказами Головного управління національної поліції у Львівській області № 266 о/c від 08.04.2025 р. «Про особовий склад» ОСОБА_1 ознайомився 08.04.2025, що засвідчується його особистим підписом на примірнику наказу, який знаходиться у ГУ НП у області.
З наказом ГУ НП у Львівській області від 03.04.2025 № 1560 «Про порушення трудової дисципліни та застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Львівській області» ОСОБА_1 ознайомився 08.04.2025 року, що засвідчується його особистим підписом на примірнику наказу, який знаходиться у ГУ НП у Львівській області, а також копією листка ознайомлення з наказом ГУНП у Львівської області від 03.04.2025 року № 1560.
Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2025 у справі № 462/2146/25 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судове рішення набрало законної сили.
Не погоджуючись з наказами від 03.04.2025 №1560 та від 08.04.2025 №266 о/с, позивач звернувся із цим позовом до суду.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.11.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).
Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок №893).
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про, зокрема перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктами 2-4 Розділу V Порядку №893 передбачено, що службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Службове розслідування має встановити:
наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
вид і розмір заподіяної шкоди;
причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктом 7 Розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.
Відповідно до пункту 8 Розділу V Порядку №893 за рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.
Згідно з пунктом 14 Розділу V Порядку №893 під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.
У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.
Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведена в додатку до цього Порядку.
Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання .
Статтею 17 Дисциплінарного статуту передбачено відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади), яке згідно до частини першої є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.
Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду (частина 1 статті 17).
Частиною 4 статті 17 Дисциплінарного статуту передбачено, що відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) без видання письмового наказу керівника допускається у разі появи на роботі у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та відмови поліцейського від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або на вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучається службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби (частина 7 статті 17).
Під час відсторонення від виконання службових обов`язків (посади) поліцейський зобов`язаний перебувати на робочому місці, визначеному керівником, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та сприяти проведенню службового розслідування (частина 8 статті 17).
Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У відповідності до статті 29 Дисциплінарного статуту, дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
Частинами першою та другою статті 22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейського (далі – Правила), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Відповідну до пунктів 4 та 5 розділу І вказаних Правил під час прийняття на службу до поліції особу ознайомлюють з вимогами цих Правил.
Поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.
Згідно з абзацом 7 пункту 2 розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.
Спір у цій справі виник у зв`язку із притягненням поліцейського до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни і правил поведінки поліцейського, які полягають у перебуванні старшого дільничого офіцера поліції Сектору дільничних офіцерів поліції (далі – СДОП) Відділу превенції (далі – ВП) Львівського районного управління поліції № 1 (далі Львівського РУП № 1) (який перебуває на посаді т.в.о. начальника Сектору реагування патрульної поліції (далі – СРПП) Львівського районного управління поліції № 2 (далі – Львівського РУП № 2)) ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
У цій справі факт перебування ОСОБА_1 19.03.2025 у стані алкогольного сп`яніння встановлено позитивними результатами тесту № 171 приладу «Alcotest - 6810», який зафіксував 1,4 проміле.
З матеріалів розслідування та долучених відеозаписів з портативних відеореєстраторів патрульних № 275999 та № 276018 вбачається, що позивач добровільно пройшов огляд, самостійно здійснив видих, ознайомився з результатом та поставив особистий підпис на чеку приладу, не висловлюючи жодних заперечень на місці події.
Прилад Drager Alcotest є справним, пройшов належну повірку та калібрування, що підтверджено сервісною книжкою приладу.
Спростування позивачем результатів огляду з посиланням на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2025 суд оцінює через призму ч. 6 ст. 78 КАС України.
Суд зазначає, що дисциплінарна комісія надавала правову оцінку діям позивача не в контексті наявності складу статті 130 КУпАП, а під кутом зору порушення службової дисципліни, Присяги та Правил етичної поведінки. 
Крім того, з матеріалів справи та пояснень патрульних поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено наявність у ОСОБА_1 виражених клінічних ознак сп`яніння (різкий запах алкоголю, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідала обстановці). 
Поведінка поліцейського, який вчинив ДТП за участю трьох авто, зняв номерні знаки та намагався залишити місце події, повністю підтверджується актами від 08.05.2025 № 8213вн та № 8214н і свідчить про вчинення діяння, що підриває авторитет Національної поліції. 
Відтак, наявність преюдиційного рішення про відсутність складу адміністративного правопорушення не спростовує встановленого в ході розслідування факту грубого порушення службової етики. 
Суд погоджується з таким висновком дисциплінарної комісії, оскільки такий ґрунтується на детальному вивчені та аналізі службового розслідування і відповідає фактичним обставинам.
Щодо доводів позивача про порушення порядку проведення службового розслідування, зокрема початку проведення такого за відсутності відповідного наказу, то такі не знайшли свого підтвердженні в ході розгляду справи. 
Як вже зазначалося вище, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є, зокрема рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про, зокрема перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктами 2-4 Розділу V Порядку №893 передбачено, що службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. 
Відповідачем 20.03.2025 було видано наказ №1296 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків».
Отже, службового розслідування у відповідності до пункту 2 Розділу V Порядку №893 розпочинається з 20.03.2025. 
Представники позивача стверджують, що призначення службового розслідування відбулося з порушенням ч. 5 ст. 14 Дисциплінарного статуту. 
Суд ці доводи відхиляє, оскільки розслідування було розпочато на підставі рапорту працівника УГІ ГУНП від 19.03.2025 № Рп-164 (вх. № 468 ІКС ІПНП) та подання ЛУ ДВБ № 20276-2025, що повністю узгоджується з ч. 4 ст. 14 Статуту та пунктом 2 Розділу ІІ Порядку № 893 (наявність даних про перебування на службі у стані сп`яніння). Розслідування розпочалося в день видання наказу № 1296 від 20.03.2025. 
Стосовно дослідження дисциплінарною комісією 7 фактів неповного розгляду звернень громадян за вересень-жовтень 2024 року: відповідно до ч. 2 ст. 14 Статуту та пунктів 2-4 Розділу V Порядку № 893, службове розслідування проводиться з метою об`єктивного з`ясування всіх обставин, а комісія зобов`язана встановити відомості, що характеризують поліцейського, та його попередню поведінку.
Виявлення недоліків у повсякденній службовій діяльності ОСОБА_1 (порушення ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» та наказу МВС № 930) здійснювалося дисциплінарною комісією в межах її повноважень, визначених Положенням про дисциплінарні комісії (наказ МВС № 893), з метою повної оцінки особи порушника. Будь-яких заборон щодо перевірки службової діяльності працівника під час розслідування закон не містить, а тому ці матеріали правомірно слугували додатковим підґрунтям для характеристики особи позивача, який, маючи тривалий стаж, неналежно ставився до обов`язків. 
Вказане зумовлює висновок суду про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає в порушенні службової дисципліни, що суперечить змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських та вимог Дисциплінарного статуту та Закону №580-VIII.
Вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку полягає у тому, він, будучи працівником правоохоронного органу, володіючи нормами законодавства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, свідомо сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння.
Усвідомлюючи свій стан, позивач не врахував негативний вплив спиртних напоїв на поведінку, не передбачив можливих негативних наслідків перебування за кермом в стані алкогольного сп`яніння, чим створив загрозу громадянам та знехтував нормами законодавства, що регламентують діяльність поліції.
Верховний Суд у постанові від 10.07.2019 у справі № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що підставою для застосування дисциплінарних стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, які передбачені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.
В основу поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги поліцейського. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постановах від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а, від 08.08.2019 у справі № 824/1015/16-а у подібних правовідносин.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 березня 2019 року в справі № 819/736/18, від 19 травня 2022 року в справі № 480/4079/18.
У постановах Верховного Суду, від 19.04.2021 у справі №240/2677/20, від 17.06.2021 у справі №804/6242/17, від 12.05.2022 у справі №260/1/19, від 26.06.2022 у справі №2240/2329/18 від 14.07.2022 у справі №520/1795/19 зазначено, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.
Аналіз зібраних та досліджених судом доказів повністю підтверджує правильність висновку службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни внаслідок невиконання визначених законом обов`язків поліцейського та недотримання позивачем професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, який дискредитує звання поліцейського.
Висновок службового розслідування від 01.04.2025 в сукупності з іншими належними та допустимим письмовими та відео-доказами спростовує доводи позивача та його представника про відсутність достатніх та належних доказів порушення ОСОБА_1 службової дисципліни. 
Щодо інших доводів позивача, суд виходить із пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Крім цього, оцінюючи доводи представників позивача про те, що постанова Залізничного районного суду м. Львова від 15.05.2025 у справі № 462/2146/25 є беззаперечним свідченням відсутності в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, суд зазначає, що закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю складу останнього не означає автоматичної відсутності підстав для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності. 
Дисциплінарна комісія та уповноважений керівник, приймаючи рішення про накладення стягнення, оцінюють дії поліцейського не на предмет наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення в розумінні КУпАП, а на предмет порушення загальних обов`язків, передбачених Присягою та Дисциплінарним статутом, а також дотримання високих стандартів етичної поведінки. Відповідно до частини сьомої статті 78 КАС України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій цієї особи у межах дисциплінарної процедури. Належно проведене службове розслідування зафіксувало факт негідної поведінки капітана поліції (залишення місця пригоди, приховування номерних знаків, ігнорування законних вимог колег з УПП), що є самостійним та достатнім за складом проступком, який підриває авторитет Національної поліції України, незалежно від остаточної кваліфікації дій позивача в межах адміністративного судочинства.
З огляду на встановлені висновком службового розслідування обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, ОСОБА_1 правомірно звільнено зі служби в поліції, у зв`язку із підтвердженням факту вчинення ним дисциплінарного проступку, тому відсутні підстави для скасування спірних наказів та поновлення позивача на службі в органах Національної поліції.
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування оскаржуваних наказів, які визнані судом правомірним, то в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Разом з тим, оцінюючи обґрунтованість оскаржуваного наказу № 1560 від 03.04.2025 у контексті інкримінованого позивачу порушення вимог статті 38 Закону України «Про запобігання корупції» та подальшого внесення відомостей про нього до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення — це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, дисциплінарну та/або адміністративну відповідальність. У свою чергу, корупція визначається як використання особою наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, під час події 19.03.2025, капітан поліції ОСОБА_1 керував приватним, а не службовим транспортним засобом, і жодним чином не використовував свій статус, владні повноваження чи службове становище поліцейського. Будь-які ознаки, що вказували б на умисел щодо отримання чи обіцянки неправомірної вигоди (що є обов`язковою кваліфікуючою ознакою корупційного діяння), у матеріалах службового розслідування відсутні.
Стаття 38 Закону України «Про запобігання корупції» міститься в Розділі VI «Правила етичної поведінки», який за своєю правовою природою визначає загальні морально-етичні орієнтири та вимоги до поведінки осіб, закріплюючи, що вони зобов`язані неухильно додержуватися закону та загальновизнаних етичних норм поведінки. Порушення загальних етичних норм, які не пов`язані із виконанням службових обов`язків та отриманням вигоди, не може кваліфікуватися як корупційний або пов`язаний з корупцією дисциплінарний проступок. Вказане свідчить про неправильну юридичну кваліфікацію дій позивача дисциплінарною комісією та застосування відповідачем норм права, які не підлягали застосуванню.
Аналогічний підхід до оцінки пропорційності та індивідуалізації стягнення відображений у судовій практиці Верховного Суду. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2024 року у справі № 380/16592/22, а також у постанові Верховного Суду № 380/16540/23 від 05.02.2026, колегія суддів наголошувала, що дисциплінарне стягнення повинно фокусуватися на критеріях обґрунтованості, співмірності та індивідуалізації відповідальності.
Кваліфікація дій позивача як корупційного проступку із застосуванням ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції» та подальше внесення відомостей про ОСОБА_1 до реєстру корупціонерів є протиправним та таким, що виходить за межі засад юридичної відповідальності поліцейського за вказаний дисциплінарний проступок. З урахуванням вищенаведеного, наказ № 1560 в частині констатації вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, та невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» є незаконним та підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності спірних наказів виконано.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оцінюючи спірні накази відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд вважає, що такі накази прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено.
З урахуванням викладеного, суд висновує, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованим та підлягають задоволенню частково, шляхом визнання протиправним і скасувати пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 03 квітня 2025 року №1560 «Про порушення службової дисципліни та застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Львівській області» в частині посилання на порушення ОСОБА_1 статей 38 Закону України «Про запобігання корупції».
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
у х в а л и в:
1.Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (адреса: пл. Григоренка, 3,м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н,79007, ЄДРПОУ 40108833)- задовольнити частково.
2. Визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 03 квітня 2025 року №1560 «Про порушення службової дисципліни та застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ГУНП у Львівській області» в частині посилання на порушення ОСОБА_1 статей 38 Закону України «Про запобігання корупції».
3.В решті позову відмовити. 
4. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст складено та підписано 22.06.2026.

Суддя	Грень Наталія Михайлівна