Справа № 700/257/26 
Провадження № 2/700/363/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого-судді: Пічкура С.Д.,
за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що 10.05.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9039360. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
16.01.2026 року між ТОВ «Авентус Україна`та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16012026, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право до відповідача за кредитним договором №9039360. 
Відповідно до Реєстру боржників від 16.01.2026 до договору факторингу №16012026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1 в сумі 26300,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5000,00 грн -сума заборгованості за пенею.
16.07.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6657617. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
18.09.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18092025 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право до відповідача за кредитним договором №6657617. 
Відповідно до Реєстру боржників від 18.09.2025 до договору факторингу № 18092025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1 в сумі 24800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9800,00 грн. - сума заборгованості за комісією за обслуговування кредиту, 5000,00 - сума заборгованості за неустойкою.
Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.
З урахуванням вищенаведеного позивач вимушений звернутися до суду та просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами;
-№ 9039360 в сумі 26300,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5000,00 грн -сума заборгованості за пенею, штраф;
- №6657617 в сумі 24800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9800,00 грн. - сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 5000,00 грн- сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Усього разом:51100,00 гривень.
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 20.03.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без їх участі. Проти внесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 , 07.04.2026 направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не погоджується із сумою заборгованості та вважає позовні вимоги необґрунтованими, з підстав наведених у відзиві. 
Від представника позивача 08.04.2026 року надійшла відповідь на відзив де вказано, що позивачем надано підтвердження перерахування коштів, зокрема відповідний інформаційний лист про перерахування кредитних коштів. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, відповідач суду не надав. Розрахунок заборгованості за кредитним договором є деталізованим, складений первісним кредитором та узгоджується з умовами договору. В законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. У кредитному договорі №9039360 від 10.05.2025 року та №6657617 від 16.05.2025 року, зазначено контактні дані Відповідача, а саме номери телефонів, внесені Відповідачем власноруч при укладенні кредитних договорів, зокрема номер телефону НОМЕР_1 . Відповідачем при підписанні кредитних договорів не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів, та інших положень договорів. Слід зазначити, що у розрахунку заборгованості за кредитними договорами №9039360 від 10.05.2025 року та №6657617 від 16.05.2025 року, міститься інформація щодо проведення відповідачем оплат, які зараховано на погашення заборгованості, відповідно до умов кредитних договорів. Також, наголошуємо на тому, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними Договорами у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитними договорами, яка була нарахована первісними кредиторами.
Від відповідача 10.04.2026 року надійшло заперечення на відповідь на відзив. Ознайомившись із відповіддю позивача на відзив, вважає доводи необґрунтованими та такими, що не спростовують відсутність доказів у справі, з огляду на те, що відсутні належнні первинні документи за договором №9039360 від 10.05.2025 року. Позивач визнає, що платіжні системи містять лише частину номера картки (перші 6 та останні 4 цифри) і стверджує, що ідентифікація має проводитися Банком - емітентом. Проте жодних доказів (довідок або виписок) від Банку-емітента, які б підтверджували, що власником картки № НОМЕР_2 є саме ОСОБА_1 , до позовної заяви не додано. Наявність у Відповідача картки зі схожим номером не звільняє позивача від обов`язку довести факт зарахування коштів саме на рахунок відповідача. Надана позивачем платіжна інструкція №23731 від 20.01.2026 р підтверджує лише розрахунки між двома юридичними особами (ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Авентус Україна») за купівлю пакета боргів. Даний документ жодним чином не доводить факт видачі кредиту відповідачу. Щодо здійснення нарахувань за кредитним договором № 6657617 від 16.05.2025 року. У пункті 1.5.2 основного договору зазначено, що комісія 14% нараховується за «розрахунковий період». Зазвичай під цим терміном споживач розуміє місяць. Те, що в додатку №1 цей період скоротили до 15 днів, є агресивною практикою введення в оману. .В основному тексті договору відсутня інформація про те, що розрахунковий період становить лише 15 днів. Встановлення такої періодичності виключно у додатку №1 є прихованою зміною вартості кредиту, що збільшує її до 340% річних лише за комісію, що суперечить принципу добросовісності. Оскільки умови додатку №1 суперечать ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" та ст. 8-1 ЗУ "Про споживче кредитування" в частині перевищення максимальної вартості кредиту, вони не можуть бути застосовані судом. На підставі викладеного позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» стосовно кредитного договору №9039360 просить залишити без задоволення у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.
На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10.05.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №9039360. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
16.01.2026 року між ТОВ «Авентус Україна`та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16012026, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право до відповідача за кредитним договором №9039360. 
Відповідно до Реєстру боржників від 16.01.2026 до договору факторингу №16012026 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1 в сумі 26300,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5000,00 грн -сума заборгованості за пенею.
16.05.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6657617. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору ТОВ надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
18.09.2025 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18092025 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право до відповідача за кредитним договором №6657617. 
Відповідно до Реєстру боржників від 18.09.2025 до договору факторингу № 18092025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1 в сумі 24800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9800,00 грн. - сума заборгованості за комісією за обслуговування кредиту, 5000,00 - сума заборгованості за неустойкою.
Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.
Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з наступного.
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зіст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.)
Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів Україниможе мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).
Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.6 ч.1ст.3 вказаного Законуелектронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Устатті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першоюст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені, суд виходить з того, що положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На підставі викладеного відсутні підстави для стягнення з відповідача 5000,00 грн заборгованості за пенею та штрафами по договору №9039360 та за кредитним договором №6657617 заборгованості за пенею та штрафами в сумі 5000,00 грн оскільки такі нараховані позивачем у період дії в Україні воєнного стану.
Не можна погодитись і з вимогою про стягнення комісії з огляду на тие, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі №204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи те, що за кредитним договорам № 6657617, встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 14,00%, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за обслуговування кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.1 та ч. 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі «Правила про споживчий кредит»). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Встановлюючи в заяві-пропозиції розмір щомісячної комісії, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, не вказано про це і у позовній заяві. Фактично позивач нараховував (протилежного не доведено) комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним.
Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо послуг, які надавалися відповідачу та за які передбачена сплата комісії, а отже суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 оплати за обслуговування кредитної заборгованості.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»  до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договорам у частині щодо стягнення боргу по комісії за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 9800,00 грн за кредитним договором №6657617 .
Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в загальній сумі 31300,00 грн.
З огляду на вимоги ч.1ст.141 ЦПК України, виходячи із часткового задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2038,48 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014, юридична адреса: вул. Лісова, 2, поверх №4 м. Бровари Київської області, ІВАN № НОМЕР_4 в АТ «ТАСКОМБАНК») заборгованість:
- за договором №9039360  від 10.05.2025 року в сумі 21300 (двадцять одна тисяча триста ) гривень 00 копійок;
- за договором №66657617 в сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок;
Усього разом: 31300 (тридцять одна тисяча триста) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ: 35625014, юридична адреса: вул. Лісова, 2, поверх №4 м. Бровари Київської області, ІВАN № НОМЕР_4 в АТ «ТАСКОМБАНК») сплачений судовий збір у сумі 2038 (дві тисячі тридцять вісім) гривні 48 копійок.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій ПІЧКУР