Справа № 750/1984/26
Провадження № 2/750/1763/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді Косенка О.Д.,
секретар Суконнова В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

у лютому 2026 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» (далі – Позивач) звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до  ОСОБА_1 (далі – Відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Позов мотивовано тим, що 14.11.2024 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Nissan» під керуванням Відповідача, який скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault», та з транспортним засобом «LEXUS». Цивільно-правовe відповідальність транспортного засобу «Nissan» було застраховано за полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220467021. Відповідно до вироку суду Відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 382 КК України. На підставі звернення потерпілої сторони та страхового акту ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 128 000,00 грн. які в порядку регресу мають бути стягнуті з Відповідача на підставі ст. 1191 ЦК України. 
Ухвалою суду від 24.02.2026 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 13.04.2026 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У зв`язку з неявкою Відповідача розгляд справи відкладено на 22.05.2026.
У судове засідання представник Позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд провести розгляд справи без участі представника Позивача, позовні вимоги Позивач підтримує проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, про причини неявки суд не інформував, жодних заяв від нього до суду не надходило.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від нього не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. 
Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
14 листопада 2024 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Nissan Murano», реєстраційний № НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) під керуванням Відповідача, який скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Megan», реєстраційний № НОМЕР_3 та з транспортним засобом «LEXUS ES 250», реєстраційний № НОМЕР_4 . 
Фактичні обставини та вина Відповідача у вчиненні ДТП підтверджуються вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.05.2025 у справі № 750/26/25, яким Відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із порушенням ПДР, що спричинило тілесні ушкодження середнього ступіню тяжкості пасажиру автомобіля, та засуджено за ч. 1 ст. 286-1, ч. 1 ст. 382 КК України (а.с. 8-11). Цим-же вироком встановлено, що ОСОБА_1 під час вчинення ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння.
29 січня 2025 року володілець транспортного засобу «Renault Megan» ОСОБА_2 повідомив про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» (а.с. 12-14).
Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Nissan Murano», реєстраційний № НОМЕР_1 було застраховано за полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-220467021 від 19.04.2024, про що зазначає позивач та що підтверджується страховим актом № 1843/15941/59/25 (а.с.30). 
01 травня 2025 року власник транспортного засобу «Renault Megan» ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ СК «ІНТЕР ПОЛІС» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку (а.с. 15), на підставі якої, а також наданих документів було складено страховий акт. 
На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 128 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1062 від 09.06.2025 (а.с. 38). 
За змістом ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).
Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У статті 6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
Згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. 
Відповідно до ст. 33 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Згідно зі статтею 38.1.1. Закону №1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Отже у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, постановах КЦС Верховного суду від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц, від 02 жовтня 2024 року у справі № 175/4710//16-ц та ін.
Як вбачається зі змісту вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.05.2025 у справі № 750/26/25, під час вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із порушенням ПДР, Відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння. При призначенні покарання судом враховано указану обставину, як обтяжуючу покарання.
Отже, вищезазначеним судовим рішенням встановлено факт керування Відповідачем транспортним засобом на час настання події ДТП, яка стала підставою для здійснення страхової виплати за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у стані алкогольного сп`яніння, що є підставою для застосування ст. 1191 ЦК України, ст. ст. 33, 38.1.1. Закону №1961-IV.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач поніс судові витрат у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн, які заявлені ним до відшкодування і підлягають стягненню з Відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71-72, 163 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» завдані збитки у розмірі 128 000,00 (сто двадцять вісім тисяч) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС», м. Київ, вул. Володимирська, 69, ЄДРПОУ: 19350062.
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя       Олег КОСЕНКО